Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hei, Bostonin lennonjohto. Meillä on ongelma.
Kaapattu kone on matkalla New Yorkiin.
Terroristit iskivät Yhdysvaltoihin 11.9.2001.
Onko tämä harjoitus? -Ei ole.
Iskuissa menehtyi enemmän ihmisiä kuin Pearl Harborissa.
Se oli sotatoimi.
Tuntui kovasti siltä, että olimme nähneet pahan kasvot.
Hyökkäys oli suunniteltu tarkasti, ja sen tavoite oli vahingoittaa maatamme.
Tuore uutinen:
lentokone on törmännyt World Trade Centeriin.
Kyseinen vuorokausi vaikutti presidenttikauteen,
maahamme -
sekä koko maailmaan.
Emme olleet kokeneet sellaista kriisiä.
Se kosketti kaikkia.
Olimme kaikki kauhuissamme.
On kulunut 20 vuotta,
ja hallituksen keskeiset henkilöt muistelevat historiallista päivää.
Tuossa 747:ssä on jotain hullusti.
Lentokoneista oli tullut ohjuksia.
Ne lentävät Capitolille! Poistukaa…
Ne tulevat Washingtoniin. Valkoinen talo on ehkä yksi kohteista.
Poikkeuksellisen päivän jokainen minuutti…
Valtion ylin johto oli koneessa,
ja lentäjä kertoi pelkäävänsä sisäpiirin keikkaa -
Air Force Onen tuhoamiseksi.
…ja ainutlaatuiset uudet haastattelut…
Näimme sen televisiosta.
Mitään ei ollut tehtävissä,
vaikka suurimman maailmanvallan ohjat olivat käsissämme.
Presidentti oli siirrettävä. Hän saattoi olla vaarassa.
Tämä on uudenlainen kertomus syyskuun 11. päivän terrori-iskusta.
Jäikö jotain huomaamatta? Olisiko meidän pitänyt oivaltaa aiemmin?
Kolmetuhatta ihmistä kuoli hallintokautemme aikana.
Emme olleet selvästikään tehneet tarpeeksi.
Yhdysvaltoja vastaan hyökättiin.
Minä kuuntelin, kun lapsi luki.
Hänen oli yhä vaikeampi hallita vihaansa.
Ensimmäinen kone tuntui onnettomuudelta. Toinen oli jo hyökkäys.
Kolmas oli sodanjulistus.
SYYSKUUN 11. PÄIVÄ VUONNA 2001
KLO 6.40
Hei. Lämmittelen vain.
Tule, Stretch.
Tule, Stretch. Mennään!
"Tule, Stretch. Mennään."
Se oli lempinimeni.
Laskin kahvikuppini ja muistilehtiöni ja lähdin…
TOIMITTAJA
…juoksemaan hänen peräänsä.
Viisi kilometriä alle 23 minuutissa?
Kokemus oli täysin epätodellinen.
Salaisen palvelun agentti juoksi takanamme,
ja toinen pyöräili edessämme konepistoolin kanssa.
Bush oli saanut tietää Stretchin -
olevan entinen kestävyysjuoksija.
Bush päivitteli myöhemmin sitä, että pyysi Stretchin juoksemaan.
VALKOISEN TALON KANSLIAPÄÄLLIKKÖ
Bushit pitävät kilpailusta.
He eivät anna lastenlasten voittaa tammipeliä.
Hän pyytää miehen mukaan,
koska luulee tämän juoksevan itseään nopeammin.
Hän mietti sitä.
Miten pitkään juoksitte?
Seitsemän. -Kilometriäkö?
Hän motivoi minut parempaan suoritukseen.
Tiesin hänen kertovan siitä teille.
Aivan. Hän pysyi vauhdissa alusta alkaen.
Kiitos. -Entä verotus?
Ei puhuta siitä nyt.
Muistan sanoneeni hänelle,
että käymme läpi CIA-muistion, kun hän palaa lenkiltä,
ja lähdemme Emma E. Booker Schooliin.
Luvassa oli siis helppo päivä.
…astetta klo 8.00. On tiistai 11. syyskuuta.
KLO 8.00
Esivaalipäivä alkaa New Yorkissa.
Pyörremyrsky Erin pysyy merellä, ja päivä on poutainen.
Giants häviää maanantain avauspelin Denverissä. Yankees…
Muistan 11.9. aamusta ennen kaikkea…
KIRJEENVAIHTAJA
…todella kauniin sään.
Oli lämmintä ja kuivaa. Taivas oli kirkas.
Sellainen sää piristää kaikkia.
Oli myöhäiskesän päivä.
Elokuun kosteus oli poissa.
Sää ei kuitenkaan tuntunut syksyiseltä.
Sellaisesta säästä tulee aina mieleen kyseinen päivä.
Hyvää huomenta. Tässä American 11. Nousemme 190 jalasta 230:een.
Kääntykää 20 astetta oikealle.
Syyskuun 11. päivä olin aluksi toimistossani Valkoisessa talossa…
YHDYSVALTAIN VARAPRESIDENTTI
…ja kuuntelin CIA-muistiota.
Olimme saaneet tiedon, että al-Qaida valmisteli jotain.
En usko tiedon olleen siinä vaiheessa riittävän yksityiskohtainen,
jotta siitä olisi ilmennyt tarkka suunnitelma.
American 11, nouskaa. Pitäkää korkeus 350 jalassa.
American 11. Boston.
Tämä on Boston. Käänsin American 20:n nousuun vasemmalle.
Kone ei enää vastaa minulle.
Kesää 2001 kutsuttiin juorujen kesäksi.
VARAPRESIDENTIN HENKIVARTIJA
Vastuuhenkilöiden kokous oli alkamassa aamukymmeneltä,
ja yksi agenttien turvallisuuteen liittyvän asialistani kohdista oli tieto,
että perheen kanssa lentävien -
oli huomioitava voimassa oleva kaappausuhka.
Heidän oli vain oltava varuillaan.
Mutta…
Yrittääkö American 11 kutsua?
Meillä on koneita.
Olkaa hiljaa, niin kaikki sujuu hyvin. Palaamme lentokentälle.
American 11, onko tämä kutsu?
American Airlinesin lento 11 oli juuri kaapattu.
Presidentti oli Floridassa matkalla kouluvierailulle -
saatuaan päivittäisen muistion salaiselta palvelulta.
Siinä ei ollut mitään tavallisesta poikkeavaa.
YHDYSVALTAIN PRESIDENTTI
Se ei sisältänyt tietoa uhkista.
Muistiossa ei ollut mitään terrorismista.
Al-Qaida oli kuitenkin muistioissa tärkeä aihe.
Tarkkaa tietoa paikasta, ajankohdasta tai toimintatavasta ei ollut.
PRESIDENTIN CIA-MUISTION ESITTELIJÄ
Puhuttiin vain, että jotain suurta oli tapahtumassa.
AP:n uutisia. Olen Rita Foley.
KLO 8.47
Lentokone on törmännyt World Trade Centeriin New Yorkissa.
New Yorkista jatkaa nyt Robyn Walensky.
Robyn, voitko kertoa lisää?
Savua vyöryy -
ensimmäisen tornin yläkerroksista.
Savu näkyy kilometrien päähän.
Lentokone näyttää olevan rakennuksessa.
Avasimme television apulaisoikeuskanslerin toimistossa.
Viestintä oli sekavaa. Tapahtumista ei ollut tarkkaa tietoa.
YHDYSVALTAIN APULAISOIKEUSKANSLERI
Sen arveltiin olevan lentokone -
ja ehkä onnettomuus.
Olen pahoillani. Menkää! Teidän on lähdettävä.
Lähtekää, hyvät herrat. Menkää.
Vaimoni Barbaran lento oli sinä aamuna.
Hän oli siirtänyt matkaa edellisestä päivästä,
koska syntymäpäiväni on 11.9. ja hän halusi odottaa yhden päivän.
Minua alkoi pelottaa.
Mietin, missä hänen lentokoneensa on.
Presidentin autosaattueen lähestyessä floridalaista koulua -
New Yorkista alkoi kuulua järkyttäviä uutisia.
Matka koululle ei tuntunut pitkältä.
Soitin autosta läheiselle ystävälleni New Yorkiin -
kertoakseni juoksulenkistäni presidentin kanssa.
Hän vastasi, mutta ääni kuulosti oudolta.
Hän sanoi koneen törmänneen World Trade Centeriin.
Hän sanoi lankonsa toimiston muuttaneen siihen rakennukseen vastikään.
Kaikki yrittivät tavoittaa lankoa.
Lehdistöautossa -
salaisen palvelun agentti oli jättänyt radiopuhelimensa auki.
Kuulimme jonkun sanovan,
että Condoleezza Rice odotti turvallista linjaa presidentille,
kun tämä pääsisi koululle.
Ilmassa oli välittömästi jännittyneisyyttä.
KLO 8.54
Presidentti meni kättelyn jälkeen turvahuoneeseen.
Sinne on asennettu turvapuhelimet.
VALKOISEN TALON LEHDISTÖSIHTEERI
Se on salaisen palvelun vartioima ja aina presidentin saatavilla.
Turvallisuusneuvonantaja Condi Rice oli puhelimessa.
Avustajani sanoi lentokoneen törmänneen World Trade Centeriin.
TURVALLISUUSNEUVONANTAJA
Se tuntui oudolta onnettomuudeksi. Soitin presidentille.
Luulin sitä lentäjän virheeksi.
Kuvittelin huonon lentäjän ajautuneen harhaan.
Se vaikutti onnettomuudelta.
Hänelle kerrottiin, että kaksimoottorinen pieni potkurikone törmäsi torniin -
World Trade Centerissä.
Olin huolissani mutten pitänyt sitä uhkana kansalliselle turvallisuudelle.
En halunnut antaa sen keskeyttää presidentin päiväohjelmaa.
Salaisen palvelun agentti miettii heti,
onko presidentti vaarassa.
PRESIDENTIN HENKIVARTIJA
Kohdistuuko presidenttiin jonkinlainen uhka?
Totesimme, että presidenttiin ei kohdistunut välitöntä uhkaa.
Päätimme antaa hänen jatkaa tapahtumaan osallistumista.
Hyvää huomenta. Hei.
Hei. -Mitä kuuluu?
Muistan vierailun.
Seitsenvuotiaskin ymmärtää, kuka presidentti on.
Muistan tunteneeni iästäni huolimatta…
KOULUN OPPILAS
…olleeni sekaisin ja tunteneeni huimausta.
Aivan kuin Disney Worldissa.
Laitoin käden sydämelleni.
Nuoresta iästä huolimatta minulla oli isänmaallisia ajatuksia.
Lausuin joka päivä lippuvalan käsi sydämelläni.
Valmiina. -"Keppi."
Aivan, "keppi". Valmiina. -"Tölkki."
Niin, "tölkki". Valmiina.
Olen World Trade Centerin juuressa.
Tämä oli ilmeisesti pieni matkustajakone.
Se näyttää -
tulleen toiselta puolelta sisään ja toiselta ulos.
Voi hyvin olla.
KLO 9.00
Törmäys oli niin kova, että koko kortteli tärisi.
Puhelimessa on silminnäkijä -
Empire State Buildingistä.
Bob Bradley, mitä näet?
Näin lentokoneen.
Se ei lentänyt holtittomasti eikä siinä näyttänyt olevan vikaa.
Se ei väistänyt vaan osui suoraan rakennukseen.
Se näytti lentävän suoraan rakennukseen.
Vastuullani on tarkistaa,
että presidentin viestintäyhteydet ovat kunnossa.
TILANNEHUONEEN JOHTAJA
Pyysin tiimiäni etsimään television.
Soitin Valkoisen talon tilannehuoneeseen puhuakseni päivystävälle virkamiehelle.
Puhuin hänen kanssaan puhelimessa -
ja katsoin, kuten koko maamme,
miten klo 9.03 toinen kone -
törmäsi toiseen World Trade Centerin torniin.
Voi luoja!
Voi luoja. -Voi ei.
Voi luoja!
Toisen koneen törmätessä huoneessa haukottiin henkeä.
Ymmärsimme kaksi asiaa.
Ensinnäkin välittömien kuolonuhrien määrän -
ja toiseksi sen, että tämä oli hyökkäys Yhdysvaltoja vastaan.
Mietin sillä hetkellä myös,
millä todennäköisyydellä lentokone törmäisi kouluun,
jossa olimme.
Valmiina. -"Hymy."
Aivan, "hymy".
Sanokaa se. Valmiina.
"Hymy."
Mikä sana? -"Hymy."
Aivan, "hymy". Lukekaa nämä sanat…
Tajusin seisoessani presidentin vieressä,
että hän on ainoa, joka ei tiedä toisen koneen törmänneen rakennukseen.
Se tuntui ikuisuudelta mutta kesti todennäköisesti vain kaksi minuuttia.
Silloin kansliapäällikkö päätti tulla huoneeseen -
ja kuiskata sen hänen korvaansa.
Andy Card tuli taakseni ja kertoi -
toisesta koneesta sekä terrori-iskusta Yhdysvaltoja vastaan.
Minä kuuntelin, kun lapsi luki.
Katsoin häntä tarkasti. Hänen suunsa oli kuin tiukka viiva.
Näin hänen silmissään pelkoa ohikiitävän hetken ajan.
Voi kirjaimellisesti nähdä…
VALKOISEN TALON APULAISVIESTINTÄJOHTAJA
…Yhdysvaltain presidentin ajatuskulun suoraan televisiossa.
Hänen roolinsa presidenttinä -
muuttui silmiemme edessä.
Kaikki tapahtui reaaliajassa.
"Mutta." Valmiina. -"Mutta…"
Kun johtaa organisaatiota kriisin aikana,
on hyvin tärkeää hallita tunnelmaa joutumatta paniikkiin.
En halunnut livahtaa tuolilta -
ja pelästyttää luokan oppilaita.
Minä siis odotin.
Halusimme siirtää presidentin muualle.
PRESIDENTIN HENKIVARTIJA
Hän saattoi olla vaarassa.
Jos jotkut suunnittelivat törmäävänsä lentokoneilla Kaksoistorneihin,
he pystyivät varmasti selvittämään, missä presidentti oli.
Oli otettava huomioon, että tilanne voisi kärjistyä.
Keräsin mieheni korokkeen vasemmalle puolelle,
ja suunnittelimme rakennuksen evakuoimista.
"Mutta eräänä päivänä tuli ryöstäjä…"
Tiesin joutuvani taistelemaan presidentin kanssa,
koska hän ei tietenkään halunnut lähteä.
Kriisitilanteessa on pysyttävä rauhallisena ja puhuttava.
Koko maa oli epäuskon, järkytyksen ja kauhun vallassa.
Tyhjiö täyttyy aina.
Tässä tapauksessa se täyttyi psykologisella hyökyaallolla.
Laittakaa ne tuolienne alle. Paljon kiitos vierailustanne tänään.
Nousin tuolilta rauhallisesti ja menin takaisin turvahuoneeseen.
Puhun siitä myöhemmin.
Pyysin heti FBI:n johtajan puhelimeen,
avoimen linjan varapresidentille -
ja tilannehuoneen langan päähän.
Käskin Dan Bartlettin kirjoittaa muistion presidentille.
Oli todellista kilpajuoksua kerätä mahdollisimman paljon tietoa,
jotta presidentti voisi ilmaista,
että tilanne on hänen hallinnassaan.
Se oli ennenkokematonta.
Tilanteeseen ei ollut suunnitelmaa,
joka olisi antanut toimintaohjeet.
Sitä ei ollut.
Kysyin presidentiltä, kenen kanssa hän haluaa puhua ensiksi.
Kerroin varapresidentin olevan linjoilla.
Keskustelimme ensin,
puhuisimmeko siitä terrori-iskuna.
Olimme samaa mieltä. Kyse oli selvästi terrori-iskusta.
Se tavallaan asetti lähtökohdan seuraaville tapahtumille.
Minä ja Dick Cheney -
olimme varmoja, että kyse oli tarkasti suunnitellusta terrori-iskusta,
jonka tavoitteena oli maamme vahingoittaminen.
Olin toimistossa.
KLO 9.16 - OIKEUSMINISTERIÖ
Avustajani kertoi Barbaran soittavan minulle.
Olin helpottunut, että hän oli elossa.
Barbara kertoi kuitenkin heti, että kone oli kaapattu.
Sitten puhelu katkesi.
Tämä on johtaja John Thomas.
Tästä on kerrottava heti kaikille.
American 77 oli Länsi-Virginiassa Charlestonin länsipuolella.
Se katosi tutkasta.
Lentokone saattaa olla kaapattu.
World Trade Centerin lisäksi -
on ehkä vielä yksi tuntematon lentokone.
Presidentti Bush tunsi Barbaran, joka oli televisiossa pari päivää aiemmin…
ASIANAJAJA
…puolustamassa häntä.
Presidentti Bush on oikeassa. Lasten on opittava lukemaan.
Koulutus on hänen asialistansa keskiössä. Hänellä on…
Kaikki presidentin hallinnossa tiesivät, kuka Barbara oli.
Kolmas kaappaus ei ollut vielä tiedossa.
Presidentti ja hänen avustajansa keräsivät Floridassa yhä tietoa -
kahdesta iskusta.
Puhelimen avulla -
yritettiin saada tietoa tilanteesta.
Mitä tulee tuoreisiin uutisiin,
medialla on yleensä pääsy tietoihin laajemmin kuin hallituksella,
koska kameroita on kaikkialla.
Televisiokanavien lähettämät kuvat ovat tärkeää tietoa.
Kanava alkoi lähettää kuvaa paikalta,
ja presidentti kääntyi katsomaan, mitä Dan osoitti,
kun lentokone osui torniin.
Jännitteen saattoi aistia, sillä kaikki laskivat puhelimensa.
Näimme sen ensimmäistä kertaa.
Se oli uskomatonta.
Kaunis ja rauhallinen päivä muuttui päiväksi,
jolloin maailmamme muuttui järkyttävällä tavalla.
Presidentin seuratessa New Yorkin kauhistuttavia iskuja -
kriisi kärjistyi Yhdysvaltain taivaalla.
KLO 9.25 - LENNONJOHTOKESKUS
Aloimme siinä vaiheessa -
rajoittaa ilmassa olevien koneiden määrää.
Yksikään kone ei enää noussut ilmaan.
Taivaalla oli yli 4 000 konetta.
LIITTOVALTION ILMAILUVIRASTON JOHTAJA
Tiesin tai ainakin oletin, että teko ei ollut häiriintyneen kaappaajan.
Se oli ryhmän teko ja yhteisesti suunniteltu.
Lennonjohtajien ollessa täysin uudessa tilanteessa -
neljännen koneen ohjaamoon murtauduttiin.
United 93. Suunta kello yhdessä.
Yhdeksäntoista kilometriä itään, 370.
Ei näkyvissä. Etsitään. United 93.
Hei!
Hätäkutsu…
Onko se United 93?
Se tuli alas.
United 93, tarkistus 350.
Onko United 93 Chardonin lähellä?
Kuuluu ääniä. Yritämme yhteyttä.
Onko teillä? -Ei.
United 93 oli viimeinen kaapattu kone.
Presidentti Bush valmistautui puhumaan kansalle -
tiedostamatta vielä täysin iskujen todellista luonnetta.
Hyvät naiset ja herrat, tämä on vaikea hetki Yhdysvalloille.
Koimme tänään kansallisen murhenäytelmän.
Tämä on lennonjohtokeskus.
Olen läntisen alueen johtaja.
Kaikkien lennonjohtoyksikköjen on tehtävä luettelo -
ilmassa olevista koneista.
Yhteys kaikkiin koneisiin on varmistettava.
Henkilöstöni oli tiedusteltava kaikilta maan lennonjohtajilta,
oliko ilmassa epäilyttäviä koneita.
Harkitsin siinä vaiheessa ilmatilan sulkemista -
mutta epäröin, koska tiesin, millainen kaaos siitä seuraisi.
Kaksi lentokonetta on törmännyt World Trade Centeriin.
Barbara soitti uudestaan,
ja minun oli kerrottava kahdesta lentokoneesta,
jotka olivat törmänneet World Trade Centeriin.
Vaihdoimme muutamia helliä sanoja,
ja puhelu katkesi jälleen.
Liittykää kanssani hiljaiseen hetkeen.
Istukaa alas ja pysykää paikoillanne.
Koneessa on pommi.
Clevelandin lennonjohto. En tajua.
Toistakaa hitaasti.
United 93:ssa saattaa olla pommi.
Kerro -
pommiuhasta.
Hän huusi niin.
Selvä.
Siirryin koululuokasta -
Yhdysvaltoihin kohdistuneeseen terrori-iskuun hyvin nopeasti.
Jumala siunatkoon uhreja, heidän perheitään ja Yhdysvaltoja. Kiitos paljon.
Oli lähdettävä Sarasotasta ja vietävä presidentti turvaan.
Koneeseen oli siirryttävä mahdollisimman nopeasti,
koska turvallisin paikka presidentille -
ennen tapahtumien selkiytymistä oli ilmassa.
Lähdimme heti autosaattueessa -
ja päätimme edetä hyvin nopeasti.
Risteykset suljettiin fyysisillä esteillä,
jotta voisimme estää itsemurhaiskut.
Tajusin sen todella vasta limusiinissa matkalla Air Force Oneen.
Minua suojeltiin heti hyvin tehokkaasti.
Liikuimme helkkarinmoista vauhtia.
Katsoin vasemmalle ja tajusin,
että ympärillämme oli poliisiautoja. Kaksi edessä ja kaksi takana.
PRESIDENTIN VANHEMPI NEUVONANTAJA
Ne suojasivat meitä.
Salainen palvelu sanoi -
pelänneensä autopommin pysäyttävän saattueen,
ja halusimme pommin räjähtävän noin kuuden metrin päässä,
jotta presidentillä olisi paremmat mahdollisuudet selvitä.
Se herätti tilanteen vakavuuteen.
Huoli presidentin turvallisuudesta kasvoi,
ja myös varapresidentin suojelua vahvistettiin.
KLO 9.36 - VALKOINEN TALO
Ovi avautui,
ja salaisen palvelun agentti Jimmy Scott ryntäsi sisään.
Hän laittoi oikean kätensä selkään vyölleni -
ja toisen kätensä hartialleni.
Hän kirjaimellisesti nosti minut ylös ja kantoi minut ovea kohti.
Agentti kertoi lentokoneen lähestyvän.
Oli epäselvää, miten kaukana se oli…
VARAPRESIDENTIN KANSLIAPÄÄLLIKKÖ
…mutta 800 kilometrin tuntinopeudella -
se olisi pian perillä.
Metsästäjätär. Mitä nyt?
Lentokone on nähty 9,5 kilometriä lounaaseen Valkoisesta talosta.
Valkoisesta talosta?
Kyllä. 9,5 kilometriä.
Jimmy vei minut käytävään -
ja alas länsisiiven portaita.
Agentti oli saanut ohjeet viedä meidät alas -
presidentin hätäkeskukseen.
Tunsin Jimmyn ja tiesin, että he osaavat työnsä.
Minun oli parasta seurata häntä.
Ei ollut paljon valinnanvaraa.
Kone loittonee.
Valkoisesta talosta?
Niin. -Loittonee.
Onko konetyyppiä tai muuta tietoa?
Ei mitään. Ei ole aavistustakaan.
Tapahtumista oli sekavaa tietoa.
Oli hyvin epäselvää, missä koneet olivat.
Ongelmana oli osittain -
määrittää iskun laajuus.
Tuntematon kone oli nyt Capitolin yllä,
ja lennonjohtajat käskivät rahtilennon, jonka koodi oli Gofer 06,
seurata sitä.
Gofer 06, suunta kello 11,
nopeasti kahdeksan kilometriä pohjoiseen.
Tyyppi ja korkeus eivät tiedossa.
Gofer 06. Kone näkyvissä kello 12:ssa.
Näettekö, mikä?
Varmaankin 757.
Ensimmäisenä tuli mieleen,
että he iskevät New Yorkin lisäksi myös Washingtoniin.
Se on yhä laskussa,
ja näyttää kääntyvän luoteeseen.
Ei ehtinyt edes päivitellä, mitä on tapahtumassa.
Lentokoneista oli tullut ohjuksia.
KLO 9.37
Washington, tämä on Gofer 06. -Kuuntelen.
Kone näyttää törmänneen Pentagoniin.
Näetkö, mitä tapahtui? -Se törmäsi.
Se osui Pentagoniin.
Rakennukseen.
Menin tilannehuoneeseen -
ja yritin tavoittaa turvallisuuskomitean.
Perääntykää. -Perääntykää.
Colin Powell oli Perussa Amerikan valtioiden järjestön kokouksessa.
He sanoivat CIA:n johtajan George Tenetin menneen jo bunkkeriin.
Puolustusministeri Rumsfeldiä ei tavoitettu.
Hänen puhelimensa soi soimistaan.
Katsoimme televisiota, ja lentokone törmäsi Pentagoniin.
Soitin presidentille. Hän sanoi palaavansa tänne.
Tein jotain ainutkertaista.
Korotin ääneni Yhdysvaltain presidentille.
Käskin hänen pysyä paikoillaan, koska kimppuumme hyökättiin.
Kaikki Pentagonin yksiköt,
olkaa varovaisia.
Mahdollinen terrori-isku.
Tajusin sillä hetkellä meidän olevan sodassa.
Ensimmäinen kone tuntui onnettomuudelta. Toinen oli jo hyökkäys.
Kolmas oli sodanjulistus.
Voi luoja.
Katsomme livekuvaa Washingtonista,
ja Pentagonista virtaa savua.
Istuin hallintorakennuksessa kolme kilometriä Pentagonista.
Tiesin, mitä oli tulossa, ja sitten myös näin sen.
Sitten tiesin, että pahimmat pelkoni olivat totta.
Kyse oli American Airlinesin koneesta, jossa Barbara oli.
Emme tiedä, onko syy pommi -
vai lentokone,
jonka kohteena oli Yhdysvaltain hallinto.
Tuntui toivottomalta,
että maallemme oli tapahtunut tällainen käsittämätön asia.
Se aiheutti syvää huolta ja pelkoa.
Kun sain tiedon, että American 77 oli törmännyt Pentagoniin,
suljin koko ilmatilan.
Kaikkien lentokoneiden oli laskeuduttava lähimmälle lentokentälle -
määränpäästä huolimatta.
Kuunnelkaa kaikki. Tämä on lennonjohtokeskus.
Kaikki ilmassa olevat koneet on saatava maan pinnalle.
Niiden on laskeuduttava määränpäästä huolimatta.
Se oli viimeinen mahdollisuus ilmatilan hallintaan.
Ajattelin, että jos saamme kaikki koneet laskeutumaan,
voimme hoitaa jäljellä olevat.
En uskonut, että jäljelle jäisi monta ongelmatapausta.
Näyttää siltä,
että tätä kansakuntaa vastaan isketään,
eikä tekijä ole tiedossa.
Epäilemättä.
Näemme nyt kuvia.
Näemme Washingtonin hallintorakennuksen,
jota evakuoidaan nyt Valkoisen talon lisäksi.
Pentagonista joen toiselta puolelta nousee savupylväitä.
Muistan, että se näytti kaoottiselta. Katsoin sitä kotoa.
PRESIDENTIN NEUVONANTAJA
Tiesin, että minun oli mentävä toimistoon, mutten tiennyt, miten.
Washingtonin keskusta suljettiin.
Olin puhelimessa toimistoani johtavan kansliapäällikön kanssa,
ja hän sanoi, että hänen käskettiin paeta sieltä juosten.
Käskin hänen lähteä.
Oletettiin,
että Valkoinen talo olisi yksi kohteista.
Salainen palvelu halusi evakuoida kaikki.
Perääntykää. -Asiattomat, lähtekää!
Tämä on tositilanne. Menkää.
Käskyt olivat yhä ehdottomampia ja voimakkaampia.
LEHDISTÖSIHTEERIN AVUSTAJA
Meidän käskettiin liikkua ja lähteä.
Hajaantukaa. Lähtekää kotiin.
Muistan katsoneeni silmiin naista,
joka kuuluu salaiseen palveluun. Hän käski -
minun riisua korkokengät ja juosta.
Tuossa 747:ssä on jotain hullusti.
Se on kello kahdessatoista. Tekee tiukan käännöksen. Paskat. Se on…
Odota. -Se lentää Capitolille!
Poistukaa Capitolilta.
Washingtonin kaduilla oli pysähtyneitä autoja moottori käynnissä…
VARAPRESIDENTIN NEUVONANTAJA
…ja ovet avoinna.
Ihmisiä juoksi kaikkialla. Siellä oli savua.
Se oli kuin Mad Max.
…perääntykää kaikki.
Ymmärrättekö? Teidän on peräännyttävä ja poistuttava.
Yhdysvaltain ilmatila sulkeutui ensi kertaa historiansa aikana.
Capitol oli pelon vallassa,
sillä uusi uhka vaaransi presidentin turvallisuuden.
Kun saavuimme lentokentälle,
tiedustelupalvelu sai vihjeitä, että Air Force One voisi olla kohde.
Kiitotien päässä saattoi olla uhka.
Se saattoi olla olalta laukaistava ohjus -
tai pelkkä tehokas kivääri.
Oli kovasti paineita -
saada kaikki koneeseen mahdollisimman pian.
He huusivat meille käskyjä siirtyä koneeseen nopeasti.
Muistan pelänneeni juostessani koneeseen portaita pitkin.
Ajattelin hetken,
etten ole koskaan ennen pelännyt ollessani presidentin seurassa.
Muistan lentokoneen miehistön jäsenten tervehtineen minua koneen ovella.
He olivat pahasti järkyttyneitä.
Eversti Tillman sanoi,
että hän voisi lentää toiseen suuntaan -
mutta se olisi jyrkin 747:n koskaan tekemä käännös.
Oli varmistettava, että presidentti istuisi.
Sanoin hoitavani asian.
Päätimme kääntyä toiseen suuntaan -
välttääksemme uhkan kiitotien päässä.
Se vei koneen äärimmilleen.
EVERSTI, LENTOKONEEN KAPTEENI
Käytimme täyttä tehoa. Kone oli hyvin kevyt. Matkustajia oli vähän.
Tavoitteena oli päästä nopeasti ilmaan.
Seisoin koneessa, ja istuimeni oli noin 18 metrin päässä.
Olin ainoa, jolla ei ollut turvavyötä.
Seisoin siinä presidentin vierellä.
Moottorit jylisivät, ja syöksyimme eteenpäin kiitotiellä.
Se oli uskomatonta. En uskonut koneen lähtevän lentoon siten.
Painoin jalkaani presidentin pöytää ja selkääni seinää vasten.
Tukeuduin niihin.
Presidentti tuki käsivarrellaan.
Nousimme ilmaan kulmassa, jollaista en halua kokea enää koskaan.
Koin painottomuuden tunnetta.
Jähmetyin pelosta.
Se oli kaikille voimakas tunne-elämys.
Yritin olla järkevä, rauhallinen ja läsnä.
Osa ihmisistä hyperventiloi tai kauhisteli,
mitä seuraavaksi tapahtuisi.
Pelko tuntui tarttuvan ihmisestä toiseen,
enkä halunnut sen vaikuttavan päätöksentekoprosessiin,
joka presidentillä oli edessään.
Pidimme siis osan ihmisistä loitolla.
Yritin vain kerätä tietoa,
jotta voisin alkaa tehdä järkeviä päätöksiä.
Sain presidentiltä käskyn soittaa George Tenetille,
joka oli CIA:n johtaja ja esimieheni.
Presidentti käski minun sanoa Georgelle, että hän haluaa ensimmäisenä tiedon,
jos tämän tekijä paljastuu.
Presidentti odotti epätoivoisesti lisätietoa iskuista -
mutta kohtasi heti uuden haasteen.
Air Force Onessa oli ongelmia -
viestintälaitteiden kanssa.
Puhelin, jolla presidentti saattoi soittaa varapresidentille -
ja muille Valkoisen talon alla olevaan bunkkeriin suojautuneille, simahti.
Muistan presidentin pidelleen puhelinta hyvin turhautuneena.
Se toimi katkonaisesti.
TUOREIMMAT UUTISET
Air Force Onessa ei ollut satelliittitelevisiota. Yhteys oli huono.
Televisioyhteys toimi vain silloin,
kun lensimme kaupunkien yllä. Maan pinnalla olevat mastot -
lähettivät silloin riittävän vahvaa signaalia,
jotta yhteys syntyi 12 000 jalan korkeudessa.
Lensimme useiden televisiomastojen peittoalueiden halki.
Televisiokuva välkkyi ja…
Kuva oli aavemainen, ei pysyvä.
Televisiokuva vangitsi kaikkien huomion,
koska saimme uutta ja tuoretta tietoa.
Kun lensimme eteenpäin ja signaali vaimeni,
televisioruutu samentui harmaaksi.
On uskomatonta, että tietoa saatiin huonoimmin paikkaan,
jossa sen olisi pitänyt lähtökohtaisesti -
olla parhaiten Yhdysvaltain presidentin ulottuvilla.
Sattumalta -
vain 73 minuuttia iskujen alkamisesta -
Air Force Onen televisioyhteys pysyi vakaana -
niin kauan, että kuva muodostui.
KLO 9.59
Toinen otto. Otto kaksi, kaksi ja yksi.
Emme pääse tämän lähemmäs World Trade Centeriä.
Näette paikalle kokoontuneet palomiehet, poliisit ja FBI:n agentit.
Näette kaksoistornit…
Romua putoaa päällemme räjähdyksen takia. Parasta siirtyä pois!
Voi ei!
Voi luoja! -Voi ei!
Voi luoja!
Voi paska. Perhana.
Voi perhana!
Voi pas… -Menkää! No niin!
Varokaa vaaraa takananne.
Voi paska.
Ne kuvat ovat palaneet mieleeni.
Air Force Onessa oli hiljaista. Kuulimme vain moottorien äänen.
Olin kauhuissani.
Se oli kammottavaa.
Pysy paikoillasi. -Pysy siellä.
Pysy paikoillasi.
Kauhu lävisti meidät.
Katsoimme vain sitä kauhuissamme, eikä kukaan sanonut sanaakaan.
Ajattelimme ihmishenkiä,
jotka oli menetetty silmänräpäyksessä.
Näin miehen, joka teki parhaansa -
pitääkseen tunteet hallinnassa.
Hänen oli yhä vaikeampi hallita vihaansa.
Se kalvoi häntä.
Hän halusi saada syyllisen kiinni.
Tiesin, että hyökkäyksen sattuessa -
työni presidenttinä oli maan suojeleminen.
Enkä vielä tiennyt, keitä he olivat.
Yksi asialistan kohdista oli heitä vastaan taisteleminen.
Halusin mennä kotiin Washingtoniin.
Olin armeijan ylipäällikkö -
ja halusin olla toiminnan keskipisteessä.
Sanoin, ettei se onnistu.
Valkoinen talo ja Washington eivät olleet turvallisia.
Meidän oli mentävä jonnekin muualle.
Emme voineet mennä alueelle, joka ei ollut turvallinen.
Ehdotin, että lähdemme idän sijasta länteen.
Tunsin yhtäkkiä lentokoneen kääntyvän pois luoteesta.
Soitin Andylle ja sanoin, että lähdetään Washingtoniin.
Hän sanoi, että se ei todellakaan ole suositeltavaa.
Kerroin presidentille, että menemme Barksdalen lentotukikohtaan,
jotta saamme hieman enemmän tietoa tapahtumista.
Nauhoittaisimme viestin yhdysvaltalaisille.
Lentotukikohta oli jo nostanut -
turvallisuustason mahdollisimman korkeaksi.
Presidentti oli kuitenkin järkkymätön. Hän halusi palata Washingtoniin.
Hän sanoi minulle -
olevansa Yhdysvaltain presidentti ja haluavansa palata Washingtoniin.
Sanoin, ettei päätös tunnu oikealta juuri tällä hetkellä.
Sanoin, ettei päätös tuntunut oikealta.
Ensin tarvittiin lisätietoa.
Hän sanoi tehneensä päätöksen.
Keskustelin presidentin kanssa -
ja suosittelin, ettei hän palaisi vielä.
Washingtoniin hyökättiin. Samoin New Yorkiin.
Meidän kahden, eli presidentin ja varapresidentin -
oli pysyttävä eri paikoissa.
Andy Card oli koneessa, ja minä olin puhelimessa.
Me suostuttelimme hänet.
Oli liian aikaista.
Tietoa ei vielä ollut tarpeeksi.
Ei ollut epäilykseen häivää, ei minulle eikä heille,
että minä olin armeijan ylipäällikkö.
Siksi on elintärkeää, että tiimini ymmärsi,
komentotien ja presidentin roolin.
On tarpeetonta sanoa,
että valtiojohdon yhteinen linja on olennainen elementti turvajoukoille.
Olimme tyytyväisiä, että presidentti suostui -
eikä pakottanut meitä palaamaan Washingtoniin.
Barksdaleen lähteminen antoi meille mahdollisuuden saada tietoa -
ja laatia toimintasuunnitelma jatkoa varten.
Kone on allamme.
Nro 56865, Cleveland, selvä.
Meillä on kysymys Boeing 757:stä.
Näettekö sen? Annatteko korkeuden, jos näette?
Lounaassa.
Näemme sen.
Se on takanamme vain noin 300 metriä yläpuolellamme.
Taivaalla oli enää yksi kone, joka oli varmasti kaapattu.
Lennonjohtajat jäljittivät sitä toisen koneen avulla.
Se laskeutuu lähemmäs korkeuttamme.
Näemme sen.
Nro 56865, pysykää kaukana siitä.
Lähtekää nopeasti pohjoiseen.
Lennonjohtajien lisäksi tietoa kaivattiin muuallakin.
Myös Valkoisen talon bunkkerissa.
Kaikki tuntui olevan sumun peitossa.
Puhuttiin tietyistä lennon numeroista…
VALKOISEN TALON APULAISKANSLIAPÄÄLLIKKÖ
…ja niihin liittyvistä epäilyistä.
Saimme säännöllisesti tietoa yhä ilmassa olevista koneista,
myös niistä, joihin ei saatu yhteyttä.
Koneita oli ilmassa siellä täällä.
Kuulin ulkoministeriön ulkopuolella räjähtäneestä autopommista.
Erilaista tietoa oli paljon,
ja moni tieto oli myös virheellinen.
Mitä se tekee?
Näyttää kääntyvän hieman pohjoiseen. Näettekö saman?
Kyllä. Se näyttää keikkuvan puolelta toiselle.
Bunkkerissa kannettiin huolta erityisesti siitä,
kuinka moni ilmassa oleva kone oli terroristien hallinnassa -
ja suunnattu muihin Yhdysvalloissa oleviin kohteisiin -
ja miten hoitaisimme asian.
Emme tienneet, miten.
Se keikkuu edestakaisin.
Kiitos.
Käsikirjoissa ei ole ohjeita siihen,
miten tällaisissa tilanteissa toimitaan.
Toimimme vaistomme varassa.
LIIKENNEMINISTERI
Istuin varapresidenttiä vastapäätä,
kun armeijan adjutantti tuli sisään -
ja kertoi etelään, Washingtoniin, suuntaavasta koneesta.
Sen otaksuttiin olevan kaapattu.
Se osoittautui lennoksi United 93.
Hän pyysi varapresidentiltä lupaa sotilaslentokoneen väliintuloon.
Varapresidentti käytti sotilaallista termiä.
VARAPRESIDENTIN ARMEIJA-ADJUTANTTI
"Kulje tien päähän."
Kaikki tiesivät, mitä se tarkoittaa.
"Ammu lentokone alas."
Ihmiset hiljentyivät -
kuullessaan käskyn.
Soitin presidentille.
Sain hänen hyväksyntänsä. Halusimme toimia niin.
Emme tienneet koneiden lukumäärää.
Kaapattujen koneiden.
Tein päätöksen.
Tuottiko se iloa? Ei.
Tuntuiko päätös luonnolliselta? Kyllä.
Onko United 93:sta vielä tietoa?
Se tuli alas.
Tuliko? -Tuli.
Milloin? Vahvistus puuttuu…
Se ei laskeutunut.
Tippuiko se?
Kyllä. Camp Davidin luoteispuolelle.
Yksi sotilaista tuli sisään ja kertoi,
että tie on kuljettu loppuun saakka.
Varapresidentti kysyi, oliko kone laskeutunut.
Sotilas sanoi, että se on tuhoutunut.
Varapresidentti katsoi minuun ja kysyi, teimmekö me sen.
Vastasin, etten tiennyt.
Meillä oli kaikki syyt uskoa, että olimme ampuneet koneen alas.
Bunkkerissa olevat yrittivät selvittää,
oliko armeija ampunut alas United 93:n,
mutta heidän huomionsa kiinnittyi jälleen New Yorkiin.
Tunti sitten huoltoasemilla -
katsottiin kaupungista nousevaa savua.
KLO 10.28
Ihmiset tulivat kaupoista kadulle.
He kerääntyvät nyt suuriksi ryhmiksi.
Näin eräässä kadunkulmassa ihmisiä rukoilemassa käsi kädessä.
Seison suljetulla Manhattan Bridgellä.
Se on avoinna jalankulkijoille.
Ihmisiä kulkee sillalla, mutta he eivät voi…
Katson sitä, mutta jokin on… En voi… Rakennus näyttää…
Sortuuko rakennus?
Sortuuko toinen torneista?
Kyllä, se on toinen torni. Se on toinen…
Se ei edes luhistunut. Se vain suli olemattomiin.
En voinut käsittää näkemääni.
Tämä on merkittävä isku Yhdysvaltoja vastaan.
Oli selvää, että menettäisimme monia ihmishenkiä.
Hetki oli hyvin turhauttava.
Katsoimme televisiota emmekä voineet tehdä mitään,
vaikka olimme suurimman maailmanvallan komentokeskuksessa.
Meidän oli selvitettävä sieltä käsin,
miten voisimme estää mahdolliset tulevat iskut.
Kansallisen tragedian hetkenä -
Air Force Onessa ja bunkkerissa -
valtiojohto ponnisteli saadakseen tilanteen hallintaan.
Bunkkerin viestintälaitteet olivat alkeellisia.
Jos siellä oli ruutu,
emme saaneet tietoa,
koska kuvan näkyessä ääni puuttui -
eikä äänen kuuluessa ollut kuvaa.
Se oli hirvittävää.
Kansa ei tiennyt, mitä tapahtui, emmekä mekään.
Se oli hyvin pelottava hetki.
Valtiojohto ei ollut varautunut tällaiseen.
Bunkkeri oli ikivanha.
Huonekalut ja teknologia olivat ainakin 20 vuotta vanhoja.
Muistan bunkkerin päällikön vetäneen minut syrjään -
bunkkerin happitason laskiessa vaarallisen alhaalle.
Siellä oli liikaa ihmisiä.
Kaikkia alkoi nukuttaa. Ajattelin, että jokin on hullusti.
Olimme kuluttaneet hapen -
ja hengitimme hiilidioksidia ja muuta.
Myrkytimme itseämme.
Lopulta monen oli lähdettävä muualle.
Heitä ei tarvittu siellä.
Bunkkerin rajoittaessa hallituksen toimintaa -
saapui tieto välittömästä Air Force Oneen kohdistuvasta uhasta.
Se kerrottiin heti presidentille.
Saimme tiedon: "Enkeli on seuraava."
Enkeli oli Air Force Onen koodinimi.
Kaikki säpsähtivät.
Kenellä on tiedossaan Air Force Onen koodinimi?
Kun Air Force Onen lentäjä eversti Tillman kuuli siitä,
hän sijoitti ohjaamoon johtavien portaiden juurelle -
ilmavoimien turvamiehen,
joka ei saanut päästää ketään yläkertaan.
Aikamoista.
Valtion ylin johto oli koneessa,
ja lentäjä kertoi pelkäävänsä sisäpiirin keikkaa -
Air Force Onen tuhoamiseksi.
Yritimme selvittää suunnitellun iskun luonnetta.
Siinä vaiheessa oli varauduttava pahimpaan.
Koneeseen iskettäisiin ilmassa. Meidän oli valmistauduttava siihen.
Kun uhka kohdistui presidenttiin,
emme ottaneet riskejä.
Takavarikoimme kaikki tiedossa olevat aseet.
Teimme kaiken voitavamme -
mutta epäilimme yhä.
Presidentti oli koneen etuosassa.
Henkilökunta ja salainen palvelu olivat koneen keskiosassa -
ja lehdistö ja vieraat koneen takaosassa.
Sijoitimme agentit koneen etuosaan -
lähelle presidentin hyttiä.
Varmistimme, ettei kukaan pääsisi sinne.
Edes Valkoisen talon vanhimmat työntekijät eivät päässeet sinne,
ellei presidentti itse kutsunut heitä.
Lentokoneen turvatasoa nostettiin,
mutta ulkoinen isku herätti yhä pelkoa.
Air Force One ei noudata tarkkaa reittiä.
Selvä.
Emme tiedä, minne se on matkalla,
mutta sillä ei ole hävittäjäsaattuetta.
Eikö? -Ei.
Pyhä jysäys.
Sillä hetkellä -
olimme tähtäimessä.
Meillä ei ollut tietoa iskun laajuudesta kokonaisuudessaan.
Emme tienneet, oliko se alussa, keskivaiheessa vai lopussa.
Useimmat sanoisivat tuntevansa olevansa täysin turvassa -
Yhdysvaltain presidentin seurassa.
Se tuntui ensimmäistä kertaa epävarmalta.
Tuli mieleen, ettei se ehkä ollut paras paikka.
Sitten saimme radiosta tiedon -
kahdesta F-16-hävittäjästä. Ne suojasivat meitä.
Se oli paras mahdollinen tunne, sillä ne kuuluvat joukkoihimme -
ja liittyvät seuraamme taivaalla.
Polvistuin -
tukien käsivarttani ikkunalautaan ja katsoin ulos.
Ihmiset voivat luulla, että hävittäjät saattavat aina Air Force Onea.
Se on kuitenkin harvinaista Yhdysvalloissa.
Tarkoitan, että…
VALKOISEN TALON LEHDISTÖSIHTEERIN AVUSTAJA
Se kosketti tunteitani.
En vain ollut…
En vain ollut miettinyt sitä.
Miksi Air Force One tarvitsisi hävittäjäsaattueen?
Kyse oli hirvittävien erehdysten sarjasta.
Soittaja ei käyttänyt sanaa "Enkeli". Hän käytti sanoja Air Force One.
Eräs tiedustelupalvelun upseeri vain toimi rutiininomaisesti.
He käyttivät sanaa "Enkeli" -
ja välittivät tiedon bunkkeriin Valkoisen talon alapuolelle.
Varapresidentti oli siellä -
ja sanoi presidentille: "Enkeli on seuraava."
Virheellistä tietoa on paljon -
kriisitilanteessa, sillä se ei suodatu riittävästi.
Myös epävarmaa tietoa päästetään läpi.
Saimme tiedon lentokoneen maahansyöksystä aamulla -
Länsi-Pennsylvaniassa. Se oli Boeing 767 -suihkukone.
Emme tiedä, onko maahansyöksyllä yhteyttä -
New Yorkin ja Washingtonin tapahtumiin.
Yleisön kuullessa neljännestä koneesta, United 93:sta,
valtiojohto yritti yhä selvittää -
maahansyöksyn syytä.
Varapresidentti oli puhelimessa Pentagonin kanssa ja sanoi,
että heidän on tiedettävä, ovatko he ampuneet siviilikoneen alas.
Pentagon ei pystynyt vahvistamaan asiaa.
Pentagon varmisti ensin jokaisen yksityiskohdan,
jotta saisimme oikean vastauksen.
Saimme vihdoin tiedon, ettei armeija ampunut konetta alas.
United 93 syöksyi maahan -
jo paljon ennen käskyn antamista.
Armeijan sijasta matkustajat olivat vastustaneet kaappaajia.
Kävi ilmi, että lennon matkustajat -
pystyivät toimimaan meitä nopeammin ja tehokkaammin.
Ihmiset taistelivat matkustamossa uhraten oman henkensä -
muiden ihmisten puolesta.
Ihailen yhä sellaista luonteenlaatua.
Silmäni kostuvat aina, kun ajattelen -
heidän uhrautumistaan sinä päivänä Shanksvillessä.
Jim Kallstrom,
FBI:n New Yorkin toimiston entinen virkamies, on haastateltavana.
Jim, mitä ajattelet?
Mieleen tulee ensimmäisenä uhrien suuri määrä.
Kuolonuhrien määrä on musertava.
Tästä päivästä puhutaan vielä 50 vuoden päästä.
Lapsemme oppivat,
että terroristit aloittivat sodan Yhdysvaltain maaperällä.
Tajusin muuten, kuten mainitsit,
että jokin muu on nyt hyvin tärkeää.
En halua kuulostaa ylitunteelliselta.
Missä Yhdysvaltain presidentti on?
Yhdysvaltain presidentti johti… Emme tiedä, missä hän on.
Kansan on kuitenkin saatava se pian tietoonsa.
Yhdysvaltain suurinta kaupunkia oli tuhottu,
maan sotilaallinen päämaja paloi,
ja presidentti oli kaukana kotoa.
BARKSDALEN LENTOTUKIKOHTA
KLO 11.45
Menimme Washingtonin sijasta Shreveportiin Louisianaan.
Päivään liittyi myös huumorin häivähdyksiä,
ja koimme yhden niistä laskeutuessamme.
Se tuntui elokuvan Tohtori Outolempi kohtaukselta.
Siellä oli pommikoneharjoitukset.
Pommikoneet olivat valmiina lähtöön.
Menimme jonkinlaiseen ajoneuvoon.
Presidentille ei ollut panssaroitua limusiinia.
Sininen Dodge-merkkinen tila-auto haki vapaan maailman johtajan turvaan.
En usko nähneeni Yhdysvaltain presidenttiä koskaan tila-autossa.
Sitä ajoi sotilas, joka oli ilmeisesti niin peloissaan,
että kiihdytti auton kovaan vauhtiin.
Ajoimme kiitoradalla kovaa vauhtia.
Sanoin autoa ajavalle kersantille,
ettei al-Qaida taida olla tukikohdassa.
Pyysin häntä ajamaan päämajaan rauhallisemmin.
Se oli vaarallisinta koko päivän aikana.
Tulimme komentajan toimistoon -
ja menimme sisään.
Yhteydet toimivat hyvin.
Pystyimme viestimään Washingtonin kanssa.
Yritimme ymmärtää keskustelujen avulla,
oliko muuta tiedustelutietoa,
mitä muuta oli tiedettävä -
ja yrittävätkö vihollisemme hyötyä tilanteesta.
Se oli suuren epävarmuuden aikaa.
Kun aloimme vahvistaa puolustustoimiamme,
halusimme varmistaa venäläisten ymmärtävän,
ettemme suuntaa aseita heihin.
Olin huolissani venäläisten harjoituksista sinä päivänä.
Emme halunneet heidän ymmärtävän väärin -
maamme tapahtumia.
Jos asetamme joukot valmiustilaan ja venäläiset tekevät samoin,
olemme molemmat valmiudessa.
Silloin on vain ajan kysymys, että syntyy sotatila,
jossa asioita vain alkaa tapahtua.
Puolustustoimet ovat pitkälti automaattisia.
Ne on rakennettu minimoimaan inhimilliset virheet,
ja siksi ihmiset eivät voi juuri vaikuttaa niihin silloin,
kun heidän pitäisi pystyä puuttumaan tilanteeseen.
Puhuin puhelimessa presidentti Putinin kanssa -
ja kerroin, että sotilasvoimamme siirtyvät valmiustilaan.
Hän sanoi, että voin olla huoletta. Hän vetää joukot pois.
He peruuttivat harjoitukset.
Ajattelin ja hymyilin itsekseni,
että hän tiesi varmasti joukkojemme valmiustilasta ja näki sen.
Oivalsin kuitenkin sillä hetkellä kylmän sodan olevan lopullisesti ohi.
Putin reagoi oikealla tavalla.
Näin suuressa kriisissä -
on olennaista, että valtiojohto yrittää rauhoittaa ihmisiä.
Sitä ei voi tehdä liikaa.
Kriisin ollessa käsillä.
Siksi oli olennaista,
että puhuin säännöllisesti, kun saimme lisätietoa.
Näin hänet sekä toimittajan että Yhdysvaltain kansalaisen silmin.
Haluan rauhoittaa yhdysvaltalaisia.
Liittovaltion täydet voimavarat…
Seurasin hänen kasvojaan kuunnellessani hänen puhettaan.
Uskon, että useimmat huoneessa olevat tekivät niin,
muutkin kuin toimittajat.
Hän ei näyttänyt ahdistuneelta,
mutta tapahtuneen vakavuus näkyi selvästi hänen kasvoistaan.
Jumalan siunausta.
Sitten lähdimme taas matkaan.
Mutta ABC:n Ann Compton on puhelimessa.
Meidät saatetaan siirtää pois… Lähdemmekö me?
Selvä. Peter, me lähdemme. Minusta…
Minne menet, Annie? -Peter, en tiedä.
Washingtoniin paluu mielessään -
presidentti Bush määräsi nopean lähdön Barksdalesta.
Muistan menneeni Air Force Oneen.
Ovet suljettiin nopeasti.
Olimme ilmassa.
Halusin palata Washingtoniin.
Esteitä kuitenkin oli.
Hän sanoi minulle, että palaamme Washingtoniin,
ja se oli tavallaan määräys.
Sanoin jälleen,
ettei se tunnu oikealta päätökseltä.
Olin toistanut sitä hänelle kerta toisensa jälkeen.
Voi pojat. Hän suuttui minulle kovasti.
Saatoin huutaa hänelle hieman.
Halusin mennä kotiin.
Turvallisuuspalvelu sanoi kuitenkin, ettei se ollut turvallista.
Presidentti sanoi, ettei hän halua paeta heitä.
Hän oli valmiina taisteluun.
Valvontatehtävissä on pystyttävä kieltämään presidentiltä asioita.
Sääntöjen mukaan Air Force One lentää salaisen palvelun suojeluksessa.
Meidän oli selitettävä hänelle, että työmme on -
turvata Yhdysvaltain presidentin toimisto -
eikä se ole presidentin itsensä vastuulla.
Hän oli hyvin vihainen.
Hän tyytyi tilanteeseen sitä varsinaisesti hyväksymättä.
Tärkeintä on, että pääsimme paikkaan,
jossa turvataso ja viestintävälineet olivat parempia.
Offuttin lentotukikohta oli tunnin ja vartin päässä.
Siellä oli laitteet, joiden avulla saimme koolle -
kaikki hallinnon tärkeimmät virkamiehet -
turvalliseen videokokoukseen.
Se ei ilahduttanut presidenttiä.
Hän teki selväksi, että hänet sivuutettiin viimeistä kertaa.
Oli siis toimittava nopeasti.
Se, miten presidentti käyttää aikaansa tänään -
ja miten hänen on nähty toimivan, on elintärkeää.
Ei pelkästään maalle vaan myös hänelle itselleen.
Ratkaisevaa.
Hän sanoi, että kansakuntaa koetellaan. Sama pätee uuteen presidenttiin.
Monien amerikkalaisten mielestä tärkeintä on,
että presidentti viestii kantavansa vastuunsa -
ja pyrkii saamaan tilanteen hallintaan.
Omien sanojensa mukaan hän etsii syylliset ja rankaisee heitä.
Näin, miten Yhdysvallat reagoi.
En oikeasti tunne usein vihaa,
mutta olin vihainen siitä, että amerikkalaisia oli tapettu.
Vihaisena ei kuitenkaan voi tehdä järkeviä päätöksiä.
On hyvin tärkeää, ettei presidentti tee päätöstä,
ennen kuin hän ymmärtää asiayhteydet ja faktat.
Presidentti pyysi minut toimistoonsa.
Minun oli tultava yksin.
Hän katsoi minuun ja kysyi, kuka oli vastuussa iskusta.
Sanoin, etten ollut saanut tietoa,
joka veisi meidät tekijän jäljille.
Kerroin hänelle parhaan arvioni -
ja sen, ettei se ollut tarkasti analysoitua tiedustelutietoa.
Hän sanoi ymmärtävänsä varoituksen ja pyysi, että jatkan.
Sellainen on tyypillistä George Bushille.
Sanoin, että kaksi kansallisvaltiota -
voi kyetä tällaiseen.
Ne olivat Iran ja Irak.
Kumpikaan ei olisi hyötynyt iskuista millään tavalla,
joten en uskonut niiden olevan vastuussa.
Sanoin, että jäljitys johtaisi meidät -
al-Qaidan ja bin Ladenin jäljille.
Sanoin hänelle olevani siitä niin varma,
että vannoisin lasteni tulevaisuuden kautta.
Sitten hän istui paikoillaan viiden minuutin ajan.
Työni muuttui.
Muotoilen uudelleen. Työstäni tuli kristallinkirkasta.
Mietin, että jos tekijä on al-Qaida, miten oikeus voi toteutua.
KLO 14.50 - OFFUTTIN LENTOTUKIKOHTA
Kun saavuimme Offuttiin, presidentti sanoi heti aluksi,
että hän haluaa palata heti Washingtoniin.
Ajatuksena oli mennä bunkkeriin ja saada tietoa tilanteesta.
Hänellä oli se mielessä jo saapuessaan.
Oli palattava Washingtoniin.
Ann Compton on presidentin mukana.
Hän soittaa Nebraskasta.
Haluamme ehdottomasti kuulla häntä.
Annie, kuuletko minua?
Kyllä kuulen, Peter, ja… -Mitä teette Nebraskassa?
Emme tienneet, minne laskeutuisimme.
Presidentti Bush on täällä strategisessa komentokeskuksessa.
Hän on kadonnut maan rakoon.
Alas punatiiliseen pieneen rakennukseen -
ja maanalaiseen bunkkeriin.
Presidentti on kutsunut kansallisen turvallisuusneuvoston -
koolle videokokoukseen.
Presidentti oli Offuttin tukikohdassa.
Tilanne jatkui yhä, eikä hän voinut palata.
Hänet oli tavallaan laitettu häkkiin.
Sain sellaisen käsityksen hänen turhautumisestaan.
Hän ei voinut olla siellä, missä halusi olla.
Aamulla -
presidenttiä suojeltiin eri tavoin, eikä hän saanut tarpeeksi tietoa.
Hän oli kuitenkin nyt 22 metriä maan pinnan alla,
ja ensimmäisestä iskusta oli kulunut kuusi tuntia.
Hän sai vihdoin päivitettyä tietoa.
George Tenet näkyi ruudussa ja kertoi presidentille tietoja,
jotka olimme saaneet selville -
parin tunnin aikana.
Tiesimmekö tekijän olevan al-Qaida?
Uskoimme tietävämme.
CIA:n johtaja vahvisti asian.
George sanoi, että tiesimme al-Qaidan olevan syyllinen.
Hän sanoi presidentille varmistavansa asian aamulla.
Presidentti kysyi, mistä sen tietää.
Silloin George vastasi,
että matkustajaluetteloissa oli tarkkailtavana olevia ihmisiä.
Presidentti kääntyi ja katsoi minuun.
Saatoin nähdä hänen ilmeestään, että hän muisteli sanoneensa -
haluavansa tietää tekijän ensimmäisenä.
Katseessa oli mielestäni pettymystä.
Presidentti Bush jyrisi televisioruudussa ja sanoi,
että kyse on terrorismin vastaisesta sodasta -
ja hallintomme on asetettava se etusijalle tästä päivästä lähtien.
Hän sanoi sen ensimmäisenä meille kaikille.
Varmistin, että he tiesivät minun johtavan tilannetta.
En tarkoita kenenkään kapinoineen,
mutta tiimit toimivat paremmin, kun johtaja tietää oman paikkansa.
Halusin heidän tietävän, että oli laadittava toimintasuunnitelma,
jossa kaikilla oli oma tehtävänsä.
Muistan hänen kertoneen FBI:n johtajalle -
tämän työnkuvan muutoksesta.
FBI oli tottunut ottamaan pahikset kiinni rikoksen tapahduttua.
Heidän uusi tehtävänsä oli estää terroristeja iskemästä uudelleen.
Soitin George Tenetin assistentille,
ja hän sanoi minulle, että CIA:n selvittämien -
al-Qaidaa koskevien tietojen oli pysyttävä rakennuksen seinien sisällä.
Kysyin hyvin kovalla äänellä lisäten joukkoon pari kirosanaa,
pimitettiinkö tietoja Yhdysvaltain presidentiltä.
Toisessa päässä tuli hyvin hiljaista.
Käskin lähettää tiedot heti -
ja löin luurin alas.
Presidentti kysyi Georgelta erityisesti, odottiko hän uusia iskuja.
George Tenet sanoi presidentille, että ne olivat ohi siltä päivältä.
Kun presidentti oli kuullut kaiken hänelle kerrotun tiedon -
ja kysynyt kysymyksensä,
hän nousi seisomaan, läimäytti kädellään pöytää -
ja sanoi, että lähdemme kotiin.
Päätin palata Washingtoniin.
Halusin puhua koko kansalle.
Kansalle puhuminen -
Nebraskassa sijaitsevasta bunkkerista ei kuulunut näkemykseeni johtajuudesta.
Sanoin, että jos puhun kansalle,
teen sen Washingtonista käsin ja tulen nyt kotiin.
Paluumatkalla presidentti nousi Air Force Oneen -
ja pysähtyi aluksi salaisen palvelun tilaan.
Hän kiitti heitä taputuksella olalle.
Sitten hän seisahti lehdistötilan ovelle.
Hän ilmoitti käden heilautuksella, ettei halunnut tulla siteeratuksi.
Sitten hän sanoi, että saamme roistot kiinni.
Katsoin Air Force Onen ikkunasta.
Oli kaunis, aurinkoinen iltapäivä.
Tuntui siltä, että pahin oli ohi.
Päivä oli täynnä suurta surua.
Tiesin äidin ja isän olevan huolissaan, miltä minusta tuntui.
Sain heidät vihdoin kiinni.
Äiti tuli puhelimeen,
ja kysyin, missä hän on.
Hän sanoi olevansa Milwaukeen lähellä.
Kysyin, mitä ihmettä hän tekee siellä.
"Laitoit koneemme laskeutumaan."
Ja sitten… Äitini oli juuri sellainen.
Olinko huolissani heistä? Todellakin.
Olin kunnossa, kun he olivat turvassa.
Presidentti koki helpotusta -
ja halusi palata innolla Washingtoniin.
Monet alkoivat rentoutua, koska ajattelivat sen olevan ohi.
Minusta tuntui, ettemme välttämättä tiedä kaikkea.
Meistä tuntui, että se oli ohi.
F-16-hävittäjät saattoivat meitä,
mutta oliko terrori-isku varmasti ohi?
Salaisen palvelun huoli voimistui -
uuden tiedustelutiedon myötä.
Se kiristi jälleen tunnelmaa.
Lennolla -
CIA:n päämajasta faksattiin tietopaketti Air Force Oneen.
Siinä oli tieto,
joka oli peräisin eurooppalaiselta tiedustelupalvelulta.
Tiedon mukaan aamun iskut olivat ensimmäinen kahdesta iskusarjasta -
Yhdysvaltoja vastaan.
Oliko heidän suunnitelmansa saada meidät takaisin Washingtoniin,
jotta toinen iskusarja voisi alkaa?
Presidentti oli juuri kohdannut pahimman iskun -
koko Yhdysvaltain historiassa.
Tiedustelumuistion esittelijä näytti hänelle tietoa,
jonka perusteella saatoimme odottaa toista iskusarjaa.
Hän ei sanonut mitään, josta olisi voinut päätellä sen vaikuttaneen häneen,
mutta sen näki hänen ilmeestään.
Olin hyvin huolissani uusista hyökkäyksistä.
Tunsimme olevamme turvassa.
Yhtäkkiä kuitenkin -
tappajien ryhmä pystyi tunkeutumaan puolustuksemme läpi -
ja viemään 3 000 ihmisen hengen hetkessä.
Presidentti oli huolissaan tulevista iskuista,
ja iskujen seurauksista saatiin yhä enemmän tietoa.
KLO 5.20
World Trade Centerin kolmas rakennus on romahtamaisillaan.
No niin. Siinä.
Voi paska.
Onko tämä… Oliko siellä ihmisiä?
Kolmas World Trade Centerin rakennus luhistui.
Se on 47-kerroksinen rakennus numero seitsemän.
CBS:n uutistoimittaja Cami McCormick on siellä.
Kaikki alkoivat huutaa.
Ihmiset alkoivat juosta paniikissa. Näytti siltä, että…
Se näytti meitä kohti liikkuvalta tomuseinältä.
New Yorkin kaduilla tunnettiin pelkoa.
Monet Air Force Onen matkustajat olivat samoissa tunnelmissa.
Kaikkea ei voitu ennakoida,
joten olin välillä huolissani, etten näkisi perhettäni enää.
Erilaiset turvatoimet -
saivat minut ja varmasti muutkin ajattelemaan,
ettemme välttämättä selviäisi päivästä hengissä.
Valkoisen talon lääkäri, eversti Dick Tubb -
kävi kaikkien luona ja jakoi meille tabletteja.
Katsoin häntä ja kysyin, mitä lääkettä se oli.
Hän sanoi sen olevan siprofloksasiinia.
Sitä käytetään pernaruton ehkäisemiseen.
Meidän oli valmistauduttava kaikkeen.
Nielin ne.
Katsoin ympärilleni ja tajusin,
ettei kukaan muu näyttänyt ottavan kaikkia tabletteja.
Katsoin pakkausta ja luin,
että annos oli yksi tabletti päivässä seitsemän päivän ajan.
Olin ottanut kaikki kerralla.
Soimasin itseäni ja pidin tekoani kuolemantuomiona.
Ajattelin, että aiheutin itse kuolemani.
Loppujen lopuksi selviydyin siitä tietenkin hengissä.
Minun vitsailtiin jälkeenpäin yrittäneen yliannostusta Air Force Onessa 11.9.2001.
Huoli toisesta terrori-iskujen sarjasta säilyi,
ja Air Force Oneen kantautui lisää järkyttäviä uutisia.
Ainutlaatuista tietoa Pentagonin iskusta.
Barbara Olson oli ilmeisesti koneessa.
Hän oli usein CNN:n haastateltavana ja apulaisoikeuskansleri Olsonin vaimo.
Mediassa kerrottiin Ted Olsonin vaimon Barbara Olsonin kuolemasta.
Se oli yksi vaikeista hetkistä.
Se oli…
Hyvin henkilökohtaista.
Useimmat Valkoisen talon työntekijät tunsivat Ted Olsonin -
ja Barbara Olsonin.
Harriet Miers oli Barbaran hyvä ystävä.
Kun kuulimme sen uutisen kaiken muun lisäksi,
presidentti meni halaamaan Harrietia -
lohduttaakseen tätä surun hetkellä.
Menin sinä iltana nukkumaan noin puoliltaöin,
ja tyynyllä oli Barbaran kirjoittama lappu.
"Ted, rakastan sinua enemmän kuin kuvittelin voivani rakastaa ketään.
Olet paras ystäväni, rakastajani ja kaikkeni.
Hyvää 61-vuotispäivää.
Tiedä, että ajattelen sinua, kun luet tämän.
Nuku hyvin. Juhlin kanssasi perjantaina.
Rakkaudella, Barbara."
SARASOTA-BRADENTONIN LENTOKENTTÄ
Lähes yhdeksän tuntia Floridasta lähdön -
ja 4 800 kilometrin lentomatkan jälkeen…
BARKSDALEN TUKIKOHTA
OFFUTTIN TUKIKOHTA
…presidentti saapui vihdoin Andrewsin lentotukikohtaan…
ANDREWSIN TUKIKOHTA
…Washingtonin lähelle.
Yleensä matka jatkui Marine Onessa Air Force Onen jälkeen.
Se tuotti aina mielihyvää. Nyt oli kuitenkin toisin.
Tunsimme vain kylmän ja kovan jännitteen.
Ilmassa oli selkeästi pelkoa.
Marine Oneja on kaksi.
Toinen on tavallaan houkutuslintu.
Ei ole tarkoitus tietää, kummassa presidentti on.
Olin toisessa -
ja olisin halunnut kyltin, jossa lukee, että hän on toisessa.
Lensimme mutkitellen puunlatvojen tasossa,
jotta meitä olisi vaikeampi tavoittaa olkapäältä laukaistavalla ohjuksella.
Mutkittelimme ja pääsimme Potomac-joelle.
Näimme silloin Pentagonista vyöryvän savun.
Hetki oli epätodellinen, koska Capitol oli tyhjä -
tärkeimmillä kulkuväylillä sijaitsevia tarkastuspisteitä lukuun ottamatta.
Pentagonin tulipalo kyti taustalla.
Se oli sotatanner.
En unohda sitä kuvaa koskaan.
Se tarkoitti, että olin sota-ajan presidentti ja matkalla sota-alueelle.
Presidentti katsoi ulos ikkunasta.
Hän sanoi, että maailman mahtavin rakennus on tulessa -
ja näemme edessämme 2000-luvun sodan.
Hän sanoi sen ääneen eikä kohdistanut viestiä kenellekään.
Hän keräsi ajatuksiaan.
Tämä oli kuitenkin erilainen sota.
Yhdysvallat oli taistellut aiemmin kansallisvaltioita vastaan.
Niillä oli pääkaupunki ja armeijat. Maavoimat ja laivasto.
Tässä tapauksessa olimme sodassa varjovaltiota vastaan.
KLO 6.56 - VALKOINEN TALO
Sovimme presidentin kanssa,
että hän puhuisi kansalle illalla.
Muistan, että hänestä tuntui -
kuin häntä olisi ajettu ympäri maata.
Se ei kuvastanut voimaa ja rauhallisuutta, joita kansa tarvitsi.
Se tuntui hänestä turhauttavalta.
Presidentin on edettävä määrätietoisesti -
hallitakseen vihollista.
Puhe Oval Officesta -
on suuri juttu.
Aloitimme työn melko pian.
Presidentin puheet vaativat yleensä hieman enemmän aikaa.
Niiden laatiminen vie päiviä.
Tämä puhe oli tehtävä tunneissa.
Oli paljon paineita saada puhe valmiiksi ajoissa.
Ihmiset olivat väsyneitä ja stressaantuneita -
miettiessään seuraavia askelia.
Tämä oli ensimmäinen isku maahamme,
Yhdysvaltain suvereenille alueelle,
sitten vuoden 1812 sodan.
Tuntui kovasti siltä, että olimme nähneet pahan kasvot.
Odotimme uutta iskua koska tahansa.
Maamme oli yhä järkytyksen vallassa.
Mietimme kovasti, oliko presidentin tehtävä rauhoittaa kansaa -
vai toimia armeijan komentajana. Oliko meidän valmistauduttava sotaan?
Puhe oli aluksi rauhoittelevampi kuin hän halusi.
Hän halusi siihen enemmän lujuutta, ja toteutimme toiveen.
Presidentin on määrättävä äänensävy,
ja George Bush teki niin.
Hän tiesi, mitä halusi.
Muutokset olivat tarpeellisia, jotta välttäisimme uudet iskut.
Riskit oli minimoitava.
Presidentin työ on suojella yhdysvaltalaisia.
TÄNÄÄN, KANSALAISET - ELÄMÄNTAPAAMME -
VAPAUTTAMME VASTAAN ISKETTIIN…
Vain osa presidenteistä joutuu huolehtimaan siitä.
Kävi ilmi, että se oli minun osani.
Kaksi minuuttia.
Tunteeni olivat pinnassa,
kun näin presidentin palaavan Oval Officeen.
Hän oli erilainen.
Hän oli sota-ajan presidentti.
Kuollut kärpänen.
Minuutti. -Kiitos.
Muistan ajatelleeni,
että voi luoja, olin Oval Officessa kolme päivää aiemmin.
Se oli aikamoista.
Verhot olivat samat. Samoin matto. Kaikki oli kuitenkin toisin.
Hyvää iltaa.
Hyvät kansalaiset, tänään elämäntapaamme -
ja vapauttamme vastaan iskettiin -
suunnitelluilla ja monia ihmishenkiä vaatineilla terroriteoilla.
Uhrit olivat lentokoneissa tai toimistoissaan.
Sihteereitä, liikemiehiä ja -naisia, armeijan ja liittovaltion työntekijöitä,
äitejä ja isiä, ystäviä ja naapureita.
Hänen oli sanottava tietyt asiat heti.
Hän ei saisi siihen toista mahdollisuutta.
Bushin opin mukaan -
terroristien suojelijoita kohdellaan kuin terroristeja itseään.
Se oli yksi opinkappale.
Ymmärsimme asenteen röyhkeyden.
Sillä oli seurauksia.
Otin lauseen esiin,
näytin sen hänelle ja kysyin, haluaako hän sanoa niin.
Hän sanoi haluavansa.
Etsimme syyllisiä, jotka ovat vastuussa näistä pahoista teoista.
Kohdistin kaikki resurssit,
tiedustelupalvelun ja lainvartijat,
etsimään vastuussa olevia ja tuomaan heidät oikeuden eteen.
Emme näe eroa terroristien ja heidän suojelijoidensa välillä.
Bushin opin liittäminen puheeseen oli avoinna -
vielä minuutteja ennen puhetta,
koska oli hyvin tärkeää,
että Yhdysvallat julisti terroristien suojelijoille -
myös heidän olevan Yhdysvaltojen vihollisia.
Iskuissa menehtyi enemmän ihmisiä kuin Pearl Harborissa.
Se oli sotatoimi.
Minä olin syyllinen.
Halusin olla mahdollisimman aggressiivinen tavoitteemme saavuttamiseksi.
Tavoitteena oli maamme turvallisuus.
Se kosketti kaikkia. Olimme kaikki kauhuissamme.
ULKOMINISTERI
Sotaa ei halua aloittaa, jos se on vältettävissä.
Maallamme on kuitenkin taipumus olla aggressiivinen.
Erityisesti, jos kimppuumme on hyökätty.
Kun minulta kysytään päätöksistä, jotka teimme nopeasti,
haluaisin tietää, mitä kysyjä itse olisi tehnyt.
Meillä ei ollut paljon aikaa neuvotella -
toimintatavoista.
Kukaan meistä ei unohda päivää koskaan,
mutta puolustamme vapautta.
Se on maailmankuvamme mukaan hyvää ja oikeudenmukaista.
Kiitos. Hyvää yötä. Jumala siunatkoon Yhdysvaltoja.
Kukaan ei silloin tiennyt, mihin tilanne johtaisi.
Halusimme kuitenkin taistella kansana tavalla tai toisella.
Miten, missä ja millä tavalla,
miten kauan,
miten suurin tai pienin ponnistuksin, olivat avoimia kysymyksiä.
Teimme kaiken parhaan tietomme mukaan.
Kolmetuhatta ihmistä kuitenkin kuoli hallintokautemme aikana.
Jäikö jotain huomaamatta? Olisiko meidän pitänyt oivaltaa aiemmin?
Se jäytää mieltä.
Siitä ei tavallaan koskaan pääse yli,
koska emme olleet selvästikään tehneet tarpeeksi.
Terroristit iskivät.
Olen miettinyt sitä paljon.
Jos jotain muuta oli tehtävissä,
haluaisin jonkun osoittavan sen minulle.
Toiminta perustuu saatavilla olevaan tietoon.
Lentokoneita käyttävistä terroristeista oli yksittäinen epämääräinen tieto,
mutta sen perusteella ei voinut toimia.
Selvä, kiitos paljon. Mennään.
Kiitos. Mennään.
No niin. Surullinen päivä.
Kiitos.
14.9.2001
Kautensa kolmen pisimmän päivän jälkeen -
George Bush lensi Manhattanin keskustaan -
nähdäkseen tuhoalueen ensimmäistä kertaa omin silmin.
Kun olimme noin 8-12 kilometrin päässä New Yorkista,
tuuli puhalsi savua etelään.
Helikopterin matkustamo täyttyi -
hirveällä hajulla.
Se tuli palaneesta muovista ja kumista.
Ja…
Kuolleiden ruumiista.
Olimme täysin hiljaa,
ja Marine Onen lentäjä kiersi savupylvään.
Katsoimme alas ja näimme pelastustyöntekijät.
Lensimme alueen yli ja laskeuduimme Wall Streetille.
YHDYSVALTAIN MERIJALKAVÄKI
Olimme ensimmäinen ryhmä tuhoalueella -
pelastustyöntekijöiden lisäksi.
Maisema muistutti Pompeijia.
Hylätty voileipävaunu oli peittynyt tomuun.
Siellä oli yhä leipiä.
Pöydillä oli yhä useiden päivien takaisia ruokia.
Aika näytti pysähtyneen täysin.
Se oli kuin matka helvettiin.
Ilma oli… Siellä löyhkäsi kuolema.
Sen aisti sammutusveden läpi…
Se oli täysin nujertavaa.
Lähdimme tuhoalueelta Jacob Javits Centeriin.
Pysähdyimme ovelle, ja salainen palvelu avasi sen.
Presidentti meni sinne, ja valmistelija oli jo paikalla.
Presidentti kysyi, mitä tapahtuu.
He olivat keränneet koolle poliisien, palomiesten -
ja muiden tuhoalueella kadonneiden pelastustyöntekijöiden perheenjäseniä.
Presidentti puhui heille.
Se oli monella tavalla hyvin lannistavaa,
sillä oli perheitä,
jotka odottivat rakkaittensa tulevan esiin raunioista.
Olin juuri nähnyt rauniot ja tiesin, ettei kukaan tulisi takaisin.
Työni oli sillä hetkellä lohduttaa parhaan taitoni mukaan ihmisiä,
jotka toivoivat mahdotonta.
Tapasin viimeisenä Arlene Howardin.
Arlenella oli mukanaan virkamerkki.
Hänen poikansa George oli sinä päivänä vapaalla -
mutta tuli tapahtumien takia töihin.
Hän nousi ylös, puki univormunsa, lähti yhteen rakennuksista ja menehtyi.
Nainen otti virkamerkin hänen kuolleesta ruumiistaan -
ja antoi sen Yhdysvaltain presidentille sanoen:
"Minä…"
"Minä haluan sinun muistavan aina."
Se tarkoitti, etten saanut koskaan unohtaa uhreja.
Tapahtumasta on kulunut 20 vuotta,
ja monet ovat unohtaneet päivän merkityksen.
Päivä on kuitenkin sen kokeneille yhä hyvin merkityksellinen.
Kyseinen virkamerkki muistuttaa meitä päivän merkityksellisyydestä.
Koen sen vahvistaneen omaa uskoani.
Se myös vahvisti uskoani yhdysvaltalaisiin,
koska näin Yhdysvallat parhaimmillaan.
SYYSKUUN 11. PÄIVÄN TERRORI-ISKUISSA KUOLI 2 977 IHMISTÄ
USA:N ERIKOISJOUKOT AMPUIVAT 2.5.2011 OSAMA BIN LADENIN,
AL-QAIDAN JOHTAJAN
TERRORI-ISKUT JOHTIVAT 20 VUODEN PITUISEEN KONFLIKTIIN AFGANISTANISSA.
SE ON YHDYSVALTOJEN PISIN SOTA.
SYYSKUUN 11. PÄIVÄN TERRORI-ISKUJEN UHRIEN MUISTOLLE
Tekstitys: Liisa Sippola