Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- "אמה גייל מתאהבת", מאת סופי בראון -‬
‫- "אמה גייל כובשת את מנהטן" -‬
‫האם אתם מאמינים‬ ‫באהבה ממבט ראשון? גם אני לא.‬
‫אלו היו המילים‬ ‫שהזניקו את כל סיפור ההצלחה של אמה גייל.‬
‫ובמשך 20 שנים ו-12 ספרים,‬ ‫נראה היה ששום דבר אינו יכול להשתבש.‬
‫עד עכשיו.‬
‫שלום, גברת בראון.‬ ‫ברוכה הבאה למופע של דרו ברימור.‬
‫תודה.‬
‫- "המופע של דרו ברימור" -‬
‫אני יכולה פשוט‬ ‫ללכת הביתה ולחכות עד שזה יחלוף?‬
‫זה לא יחלוף. זה קטגוריה חמש.‬
‫יש לך מושג‬ ‫כמה אנשים שונאים אותך בגלל הספר הזה?‬
‫הרבה?‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫חשבתי שאת חברה שלי.‬ ‫-כרגע אני הסוכנת שלך.‬
‫אז צאי לשם ותקסימי את כולם.‬
‫ונסי לא להיראות גבוהה כל כך.‬
‫זה מאיים.‬
‫אני מניחה שייתכן‬ ‫שלא קראתם ספר של סופי בראון,‬
‫אבל תאמינו לי, אתם מכירים מישהו שקרא,‬
‫ובהחלט יש לי כמה שאלות אליה.‬
‫הצטרפו אלינו וברכו את חברתי הטובה‬ ‫ששבה אלינו, כותבת רבי המכר סופי בראון!‬
‫תודה.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫תודה שהזמנת אותי.‬ ‫אני מופתעת שהגעתי פנימה בחיים.‬
‫זה היה קשה גם לי.‬
‫ואתם, הצופים,‬ ‫אם אתם תוהים על מה אנחנו מדברות,‬
‫הייתי אומרת שלסופי בראון‬ ‫יש הרבה מעריצים לא מרוצים.‬
‫נראה לי שאולי את מתכוונת למעריצים לשעבר.‬
‫טוב, אני מניחה שכולנו תוהים‬ ‫לגבי סופו של הספר האחרון שלך.‬
‫נכון, דמותו של וינסטון‬ ‫הקסימה רבים מהקוראים.‬
‫אז למה הרגת אותו?‬
‫הקוראים שלך אהבו את וינסטון.‬
‫אולי הם פשוט לא הכירו אותו כמוני.‬
‫אנחנו לא זוכים לסוף טוב תמיד.‬
‫בדרך כלל אני לא עושה את זה,‬ ‫אבל אני חייבת להסכים עם המעריצים שבחוץ.‬
‫לא הגיע לו ליפול במדרגות.‬
‫אז את בצד שלהם?‬
‫תראי, את רצחת גבר שהייתי מאוהבת בו.‬
‫מה נותן לך את הזכות לקחת אותו?‬
‫ובכן, אני הסופרת.‬
‫אני יודעת, אבל אולי קשה לך‬
‫להפריד בין חייך האמיתיים‬ ‫לבין העלילה שבספרים שלך.‬
‫מה?‬ ‫-תראי, עברה עלייך שנה קשה.‬
‫בעלך עזב אותך. עברת גירושים קשים מאוד.‬
‫אבל וינסטון הוא דמות בדיונית.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ואת צריכה לשמוח שמותו היה מהיר, כן.‬
‫כי הייתי יכולה למתוח אותו על עשרה עמודים.‬
‫הייתי יכולה לגרור אותו‬ ‫מאחורי מכונית, או להרעיל אותו בכספית.‬
‫הייתי יכולה לקצוץ אותו‬ ‫לפיסות קטנטנות ולהשליך אותן לכרישים!‬
‫נשוב מייד.‬
‫הפכתי לסופרת כדי שאוכל לכתוב בפיג'מה,‬
‫לא כדי שזרים יצעקו עליי.‬
‫חשבתי שהפכת לסופרת בגלל סבא.‬
‫נהגת לשבת במספרה‬ ‫ולהקשיב לסיפורים שלו, נכון?‬
‫כן.‬
‫על הטירה.‬
‫על סקוטלנד.‬
‫הוא סיפר לי שהתגנב פנימה פעם אחת.‬
‫כן.‬
‫הוא סיפר את זה הרבה.‬
‫בטוחה שתהיי בסדר?‬ ‫אני יכולה לחזור בסוף השבוע הבא.‬
‫בהחלט לא. תישארי בבית הספר.‬
‫אל תדאגי לי. אני שולטת במצב.‬
‫בסדר.‬
‫אני צריכה לשכוח‬ ‫את הפשלה של אמה גייל לזמן מה.‬
‫אני צריכה לנסוע מכאן.‬
‫דן דנבאר.‬
‫הטירה.‬
‫אני אסע לסקוטלנד.‬
‫זה מקום נסתר ושקט, ואיש אינו מכיר אותי שם.‬
‫אימא, זה נהדר. את יוצאת לחופשה סוף סוף.‬
‫לא חופשה.‬
‫נסיעת עבודה.‬
‫רק עד שהפרסום השלילי יחלוף.‬
‫אני יכולה לכתוב את הספר הבא‬ ‫של אמה גייל, להחזיר את וינסטון,‬
‫והכול ישוב לקדמותו.‬
‫טוב, לפחות תבטיחי לי שתבקרי בטירה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫- אדינבורו -‬
‫- ס' בראון -‬
‫זאת אני.‬
‫את אמריקאית!‬
‫כן.‬
‫לא התבשרתי.‬
‫מניין באת?‬
‫מקום מושבך?‬
‫לא.‬
‫זה כל המטען שיש לי.‬
‫אין כל קושי.‬ ‫-תודה.‬
‫- מוניות "היילנד" -‬
‫- "היי שלום, אמה גייל" -‬
‫- ברוכים הבאים לדנבאר, אוכלוסייה 153 -‬
‫- מיטות נעימות‬ ‫ארוחת בוקר סקוטית, מידע על האזור -‬
‫- אוכל מעולה, קבלת פנים חמה -‬
‫היימיש, לא!‬
‫היימיש, תפסיק!‬
‫אני שמחה שהיית…‬
‫כאן.‬ ‫-הוא…‬
‫לא מחבב זרים בדרך כלל.‬
‫גם אתה לא, טמבל שכמוך.‬
‫תודה.‬
‫תיהני משהותך פה.‬
‫שלום, אתה ועדת קבלת הפנים?‬
‫שלום. אפשר לעזור לך?‬
‫אני לוקחת חדר.‬ ‫-טוב מאוד. בואי איתי.‬
‫זאת לא סופי בראון?‬
‫בכפר הקטן שלנו? אל תדברי שטויות.‬
‫ברוכה הבאה לאכסניה של הכפר.‬ ‫-תודה.‬
‫יש לי הזמנה על שם סופי בראון.‬
‫סופי בראון, הסופרת?‬
‫אני לא בטוחה שכדאי שאודה בזה, אבל כן.‬
‫קראתי את כל הספרים שלך.‬
‫בדיוק סיימתי את האחרון.‬ ‫-נהדר.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-כמובן.‬
‫למה לקח לך‬ ‫כל כך הרבה זמן להרוג את וינסטון?‬
‫מה?‬ ‫-קיוויתי שתעשי את זה בספר הראשון.‬
‫מעולם לא אהבתי את היצור הזה. מושלם מדי.‬
‫את יודעת מה? גם אני לא בטוחה שאהבתי אותו.‬
‫שיקפוץ.‬ ‫-שיקפוץ.‬
‫הרגתי אותו.‬ ‫-כל הכבוד לך, סופי בראון.‬
‫יצור. יש לך כינויים אחרים בשבילו?‬
‫מקסים פה.‬
‫יפה מצידך, כי אני בטוחה‬ ‫שזה לא מה שאת רגילה לו.‬
‫למעשה,‬
‫זה בדיוק כפי שקיוויתי שיהיה.‬
‫טירת דן דנבאר נמצאת קרוב לכאן?‬
‫כן, היא ממש מעבר לגבעה.‬
‫טוב, גברת בראון,‬ ‫אם תזדקקי למשהו נוסף, פשוט צלצלי.‬
‫תודה. ותקראי לי סופי.‬
‫מייזי.‬
‫נעים מאוד, מייזי.‬
‫גם לי.‬
‫סקוטלנד? באמת? למה לא התייעצת איתי קודם?‬
‫כי היית משכנעת אותי לא לעשות זאת.‬
‫כמה זמן אנחנו מכירות זו את זו?‬ ‫-יותר מדי.‬
‫מאז העמוד הראשון של הספר הרביעי.‬
‫והאם נתתי לך עצה לא טובה אי פעם?‬
‫שמו של הספר השישי.‬ ‫-חוץ מזה!‬
‫אל תדאגי. אני כאן כדי לכתוב.‬
‫יופי, ומתי אוכל לצפות לראות דפים?‬
‫בקרוב. הוא כותב את עצמו, למעשה.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫טוב, חנות המזכרות נמצאת כאן.‬
‫לא, תודה.‬
‫לא, פספסתם את חנות המזכרות. ‬
‫לא? אתם בטח לא רוצים לעזוב בלי מזכרת.‬
‫לא, תודה.‬
‫קילטים, מגבות מטבח, תחתיות?‬ ‫כולם עם סמל האצולה של השבט, כמובן.‬
‫כמובן.‬
‫ובכן, הלוואי שמסעותיכם יהיו מהירים.‬
‫אתה מהרהר במשהו?‬
‫בכמה דברים.‬
‫אולי אחד מהם הוא שתתקן את הדלת של הספרייה?‬
‫קשה להכניס את האנשים פנימה.‬ ‫-כן, וקשה עוד יותר להוציא אותם.‬
‫שלום לך.‬
‫שלום.‬
‫אז אתה עובד גם כאן?‬ ‫-בכל מקום שנותנים לי.‬
‫לצערי, הסיור בדיוק הסתיים.‬ ‫הבא יהיה ביום חמישי.‬
‫ובכן, אני יכולה להסתובב קצת לבדי?‬
‫לצערי זה לא…‬
‫זה בסדר, תומס. אני אעשה לה סיור.‬
‫אני לא רוצה שתסתבך בצרות בגללי.‬ ‫-אני מוכן להסתכן.‬
‫בואי איתי.‬
‫יש למעלה מ-3,000 טירות בסקוטלנד.‬
‫חלקן מהמאה ה-14.‬
‫הקשישות הנכבדות האלו‬ ‫צופנות בחובן את ההיסטוריה המפוארת‬
‫של כל האנשים שחיו, עבדו ונלחמו כאן.‬
‫תראה את גרם המדרגות הזה.‬
‫כן, הוא אחד מתוך חמישה.‬
‫מה יש שם למעלה?‬
‫קומות עליונות.‬
‫זה חדר המוזיקה,‬
‫שבו כתבה הדוכסית השלישית ספר שירה.‬
‫קראת אותו?‬
‫כן, ואני לא ממליץ עליו.‬
‫אז את כאן למשך היום הזה?‬ ‫-קצת יותר מכך.‬
‫כן, תיירים לא נשארים בכפר שלנו, בדרך כלל.‬
‫אנחנו יותר משהו שעושים "על הדרך".‬
‫דן דנבאר נבנתה‬ ‫בידי הדוכס הראשון של דנבאר בשביל אשתו.‬
‫היא נמצאת באותה משפחה כבר 500 שנים.‬
‫מי הבעלים שלה כעת?‬ ‫-איזה שמוק ממוצא מלכותי.‬
‫היימיש!‬ ‫-חי נפשי.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא!‬
‫שלום.‬ ‫-הוא לא מתנהג כך לעולם. יש לך בשר בכיס?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני תמיד מחזיקה עליי סטייק.‬
‫החוצה. נו כבר, צא החוצה!‬
‫אני מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, זהו החלק הישן יותר בטירה.‬
‫הוא משנת 1500.‬
‫בני דנבאר קיימו כאן‬ ‫מפגשים של השבט וחגיגות גדולות.‬
‫בואי, יש עוד.‬
‫גרם המדרגות הזה‬ ‫נבנה כך שיהיה בכיוון השעון.‬
‫מסתבר שכך הכי נוח‬ ‫ללוחם ימני שאוחז בחרב להגן עליו.‬
‫מה יש בראש המדרגות?‬
‫שנים עשר חדרי שינה ועשרה חדרי אמבטיה.‬
‫אני מניחה שהשמוק‬ ‫מהמוצא המלכותי זקוק להרבה כסי מלוכה.‬
‫אין מספיק לעולם.‬
‫אנחנו יכולים לעלות?‬ ‫-אני מצטער, זה לא חלק מהסיור.‬
‫אפשר לחטוף אותך מהסיור לרגע?‬
‫זה סובל דיחוי?‬
‫יש פה זוג שמתעניין בחתונה.‬ ‫-איך הם נראים?‬
‫כאילו שהם יכולים להרשות זאת לעצמם.‬ ‫-תישארי כאן.‬
‫לא אתעכב הרבה.‬
‫בראש…‬
‫גרם המדרגות…‬
‫העגול…‬
‫יש…‬
‫מסדרון.‬
‫בסדר.‬
‫בראש המדרגות יש שלוש דלתות.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- מקגו -‬
‫שלום?‬
‫גברת?‬
‫שלום?‬
‫- לקסי! תראי! מצאתי את שמו! -‬
‫גברת?‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫הייתי צריכה רק לראות משהו.‬
‫מה את כבר צריכה לראות כאן למעלה?‬
‫תראה, יש לי‬ ‫קצת היסטוריה משפחתית במקום הזה.‬
‫מה, באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אל תגידי לי. עשית בדיקת DNA‬ ‫ואת צאצאית של מרי, מלכת הסקוטים?‬
‫אמרתי לך שאני מצטערת.‬ ‫-את יודעת למה אסור לאיש לעלות הנה?‬
‫מחשש לכוויות קור, אני מניחה.‬ ‫-כי זה ביתו של מישהו.‬
‫היית רוצה שחבורה‬ ‫של חטטנים תשוטט בתוך הבית שלך?‬
‫הסיור הסתיים.‬
‫המחיר הוא 20 ליש"ט.‬
‫על השלט כתוב עשר.‬
‫סיור פרטי עולה יותר.‬
‫אין לי עודף.‬
‫ובכן, ראה בזה טיפ‬ ‫על החמימות והכנסת האורחים שלך.‬
‫הינה טיפ בשבילך.‬
‫אל תיכנסי למקומות שאינך שייכת אליהם.‬
‫תרחיקו אותו מבני אדם.‬
‫כן, אנחנו משתדלים.‬
‫מה זה היה?‬
‫קבע את החתונה.‬
‫"מרי, מלכת הסקוטים."‬
‫הייתי רוצה לראות אותך רוקדת.‬ ‫-טוב, היו ימים.‬
‫קדימה, תני לנו הופעה.‬
‫הייתי רוצה לראות את זה.‬ ‫-שלום.‬
‫נהנית מהטירה?‬ ‫-כן.‬
‫זה היה קסום.‬ ‫-אני אוהבת את הספרים שלך.‬
‫כן, גם אני.‬ ‫-קראנו כל אחד ואחד.‬
‫אמרתי להן לא להציק לך.‬ ‫-את רצינית?‬
‫אולי אתן הקוראות‬ ‫היחידות שלא שונאות אותי עכשיו.‬
‫ובכן, סריגה בפאב?‬
‫את סורגת?‬ ‫-לא.‬
‫תמיד רציתי ללמוד, אבל…‬
‫ובכן, אלה עשויים לעזור לך.‬
‫אז תוכלי להצטרף למועדון שלנו.‬
‫תודה…‬
‫הלן.‬
‫אני סופי.‬
‫אני רונה.‬
‫אני קונדיטורית, אבל לעת עתה‬ ‫אני מכינה עוגיות במאפייה שמעבר לכביש.‬
‫תודה.‬
‫הן…‬
‫ממש טעימות!‬
‫וזה אנגוס.‬
‫בעלו היה אחד החברים המקוריים,‬ ‫אך הוא הלך לעולמו.‬
‫זמן קצר לאחר מכן,‬ ‫אנגוס הופיע כאן. הוא לא הפסיק לסרוג מאז.‬
‫את רוצה שאראה לך איך לסרוג?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫טוב, אז בואי נתחיל.‬
‫אבל אני לא מוותרת על זה.‬ ‫-לא.‬
‫זאת הבת שלי, לקסי.‬
‫היא לומדת בקולג' עכשיו.‬
‫קשה כשהם עוזבים.‬ ‫-קשה עוד יותר כשהם חוזרים לגור בבית.‬
‫ובעלך?‬
‫עברה שנה מאז שהתגרשתי.‬
‫וארבע מאז שאני התגרשתי.‬
‫לי יש חבר.‬
‫במאפייה.‬
‫הוא פשוט לא יודע את זה עדיין.‬ ‫-אני נשואה עדיין.‬
‫אבל גם אני לא בטוחה שהוא יודע את זה.‬
‫לא נכון. אתם מאוהבים בטירוף.‬
‫זאת האמת.‬
‫נעים לשמוע אותו צוחק כך שוב.‬ ‫הוא לא אמר אף מילה מאז שגרהאם מת.‬
‫אני עדיין לא מאמינה‬
‫שבחרת בכפר הקטן שלנו‬ ‫כדי לכתוב את הספר הבא של אמה גייל!‬
‫הייתי אמורה לבוא לפה מזמן, עם אבא שלי.‬
‫אבל הוא חלה ובסוף לא הגענו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הוא גר בטירת דנבאר בילדותו.‬
‫טוב, מחוץ לטירה.‬ ‫היה אסור להם להיכנס פנימה.‬
‫הוא היה ממשפחת החצרנים.‬ ‫-מהמשפחה שלך, את מתכוונת.‬
‫המשפחה שלי. משפחת מקגינטי.‬
‫אז את משלנו.‬
‫מקגינטי. לא נראה לי ששמעתי את השם הזה כאן.‬
‫הם עברו לניו יורק כשהיה ילד.‬
‫אני למדתי בבית הספר עם מקגינטי אחד בזמנו.‬
‫דברן אמיתי.‬
‫תמיד להג וסיפר מעשיות.‬
‫קאלום מקגינטי?‬
‫בדיוק.‬
‫כמובן, אנחנו קראנו לו בשם אחר.‬
‫מקשקשן.‬
‫יש לך את החיוך שלו.‬
‫כן. אני לא יודעת למה אני בוכה.‬
‫כי אלה השורשים שלך, יקירתי.‬
‫הלוואי שהייתי חוזרת לכאן מוקדם יותר.‬ ‫-ובכן, את כאן עכשיו.‬
‫והספקת לראות את דן דנבאר כשהיא טירה עדיין.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-היא למכירה.‬
‫הרבה מהטירות הישנות מוצעות למכירה.‬
‫אברדינשייר זולה יותר מריינג' רובר.‬
‫ויהיה לך נוח יותר לגור בריינג' רובר.‬
‫אוי, אנגוס…‬
‫תודה.‬
‫זה נפלא.‬
‫- דן דנבאר, 1959 -‬
‫אז מישהו רוצה טירה לראווה?‬
‫זאת לא התחושה שקיבלתי.‬
‫אז זה גרוע מכך.‬
‫הוא רוצה להרוס אותה‬ ‫ולהקים בתי דירות ומסלול גולף.‬
‫הינה ההצעה.‬
‫והיא די גדולה.‬
‫אני מדריך את הסיורים‬ ‫ומפעיל את חנות המזכרות.‬
‫הסכמתי לחתונות ואולי גם ללוויה או שתיים.‬
‫אולי ללוויה שלך.‬
‫תראה, אנחנו חברים כבר הרבה זמן.‬
‫עשיתי שמיניות באוויר‬ ‫כדי שלא יעקלו את המקום.‬
‫אני צריך רק עוד קצת זמן, איאן.‬
‫אין עוד זמן, אלא אם תמכור את אדמות החווה.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא יכול.‬
‫מיילס…‬ ‫-לא, זה לא בא בחשבון!‬
‫גברת בראון הגיעה.‬
‫סופי בראון. מיילס דנבאר.‬ ‫-אתה השמוק מהמוצא המלכותי?‬
‫את הקונה?‬ ‫-הוא הציג את עצמו בתור עובד כאן.‬
‫להיות אני זאת עבודה.‬
‫ואת לא יכולה פשוט לצוץ כאן‬ ‫ולהחליט לקנות טירה כאילו שהיא המבורגר.‬
‫אמרת שהיא משהו שעושים "על הדרך".‬ ‫-אני לא אמכור לה.‬
‫מר דנבאר.‬
‫טכנית זה "הדוכס".‬
‫מיילס הוא הדוכס ה-12 מדנבאר.‬
‫סלח לי, הוד רוממותך.‬
‫טכנית זה "הוד מעלתך".‬
‫יש לי כמה שמות אחרים בשבילך.‬
‫לא תהיי הראשונה.‬
‫ולידיעתך,‬
‫התואר לא עובר עם הקרקע.‬
‫אם זה מה שאת רוצה, את יכולה‬ ‫לקנות תואר באינטרנט ב-30 ליש"ט.‬
‫אני רוצה רק לחבר את הספר הבא שלי,‬
‫שאכתוב בדן דנבאר, בספרייה.‬
‫אני לא אוותר‬ ‫על 500 שנות היסטוריה בשביל גחמה של מישהי.‬
‫זאת לא גחמה.‬ ‫-אז מה זה?‬
‫אתה מאמין באהבה ממבט ראשון?‬ ‫-לא.‬
‫גם אני לא.‬
‫אבל אם הייתי מאמינה,‬ ‫זה מה שהרגשתי כשראיתי את דן דנבאר.‬
‫הרגשתי שאני בבית.‬
‫כן. בבית שלי.‬
‫וגם של אבא שלי.‬
‫הוא גר בשטח האחוזה. לפני זמן רב.‬
‫המשפחה שלו עבדה אצל משפחתך.‬ ‫-נסי שוב.‬
‫חשבתי שדוכסים אמורים להיות אביריים.‬
‫אלה דוכסים אנגליים.‬
‫טוב, ברור שזאת הייתה טעות.‬
‫נכון מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר.‬ ‫-הודיתי לו, לא לך.‬
‫ברור לך שכרגע מסרת את דן דנבאר לבנק?‬
‫מה אפשר להביא לך?‬
‫על מה אתה ממליץ‬
‫כדי למחוק את הזיכרון‬ ‫של האדם הכי נוראי ויהיר שפגשת?‬
‫יש לי בדיוק מה שצריך.‬
‫תודה.‬
‫ויסקי. גדול.‬
‫את לא תפטרי את תומס.‬
‫מה?‬ ‫-הוא חי כאן במשך כל חייו.‬
‫דיברת על ליבי.‬ ‫-אז כן יש לך כזה.‬
‫כדי שאסכים לזה, יש צורך בתנאים.‬
‫הכסף יישאר בנאמנות 90 ימים, עד חג המולד.‬
‫הפיקדון לא יהיה ניתן להחזרה.‬
‫מה עוד?‬ ‫-את תעברי לגור בטירה עכשיו.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫אתה עוזב?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא אגור איתך.‬
‫תראי, אין לזה שום קשר אלייך ואליי.‬
‫אין שום אתה ואני.‬
‫בדיוק. אם אני הולך‬ ‫למכור את הקשישה, עליי לדעת שתוכלי לטפל בה.‬
‫ואת צריכה לדעת עד כמה זה קשה.‬
‫דן דנבאר היא יצור חי ונושם.‬
‫היא זקוקה לתשומת לב מתמדת,‬
‫או שתתפורר כמו עוגייה בגשם.‬
‫חנות המזכרות?‬ ‫-שתי ליש"ט. אני אכלול אותה בעסקה.‬
‫היא תבין שטעתה ותלך מכאן בתוך שבוע.‬
‫הפיקדון שלה יעזור לנו‬ ‫לעבור את האביב ואני אמצא פתרון אחר כך.‬
‫ואם היא לא תעזוב?‬ ‫-היא תעזוב.‬
‫אני אמרר את חייה עד כדי כך‬ ‫שהיא לא תרצה לראות טירה שוב לעולם.‬
‫כן. טוב, באמת יש לך‬ ‫כישרון להרחיק ממך אנשים.‬
‫אתה עדיין כאן.‬
‫כן, כי אתה משלם לי. בקושי.‬ ‫חוץ מזה, מי פרט לי יוכל לסבול אותך?‬
‫לחיי נשים שקונות טירות.‬
‫לחיי כולנו.‬
‫לחיים!‬
‫בסקוטלנד אנחנו אומרים "סלאנטה".‬
‫"סלאנטה". טוב, קדימה.‬
‫רגע. היה נדמה לי שאמרת שאת קונה טירה.‬
‫באמת קניתי טירה.‬ ‫-אימא, את שיכורה?‬
‫כבר לא. אני קונה את דן דנבאר.‬
‫למה?‬
‫אני לא יכולה להסביר.‬
‫פרט לכך שאני חושבת‬ ‫שהוא היה רוצה שאעשה זאת.‬
‫אני יכולה כמעט לדמיין לי‬ ‫את פניו כשאעבור בדלת ההיא עם המפתח.‬
‫לא ראיתי אותך מחייכת כך כבר הרבה מאוד זמן.‬
‫אני יודעת! כאילו שזה נועד לקרות.‬
‫למרות שאני חייבת לגור איתו עד חג המולד.‬
‫איתו? עם מי?‬
‫תודה, איימון.‬
‫היימיש!‬
‫שלום, ילד גדול.‬
‫להכריז על בואך?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫היא כאן!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫הינה. המפתח לטירה שלי.‬
‫עכשיו תקבלי את הסיור האמיתי.‬ ‫-גרסת 20 הליש"ט לא הייתה אמיתית?‬
‫לפני שנתחיל,‬
‫כדאי שתדעי שכאן באחוזה‬ ‫יש לנו חוות רוח בבעלות הקהילה,‬
‫שמפיקה 70 אחוזים מהאנרגיה שלנו.‬
‫יש לנו גם ייעור בר-קיימה וחקלאות אורגנית.‬
‫אני מהנדס סביבה.‬ ‫ארבע שנים באוקספורד ושתיים בקיימברידג'.‬
‫אוקספורד וגם קיימברידג'.‬
‫ארון המצעים, השירותים…‬
‫אולי אני צריכה מפה.‬ ‫-חנות המזכרות, חמש ליש"ט.‬
‫המלך ג'יימס.‬
‫וזה פלמי, מהמאה ה-16.‬
‫וכאן, החדר שלי.‬
‫לא תהיה לי סיבה להיכנס לשם.‬ ‫-על זה אנחנו מסכימים.‬
‫חדרים נוספים, ללא חשמל, גג דולף.‬
‫החדר הזה יפה.‬
‫הדוכס החמישי מת כאן, במיטה הזאת ממש.‬
‫מוות נוראי.‬
‫יש סיבה שמצלמים סרטי אימה בטירות.‬
‫יש דליפות לאחר כל גשם‬ ‫ויורד גשם 150 ימים בשנה.‬
‫הצנרת פעילה רק לעיתים,‬ ‫60 אחים שפועלות למחצה,‬
‫האינטרנט לא יציב,‬
‫הקליטה הסלולרית גרועה יותר.‬
‫אבל יש מים זורמים?‬
‫כן, הם זורמים.‬
‫דרך אגב,‬ ‫אנחנו לא מחממים את הקומות העליונות.‬
‫יקר מדי.‬
‫בואי איתי.‬
‫טוב, את תגורי בחדר הזה.‬
‫אתה בטוח שהדוכס‬ ‫לא מת בחדר הזה ונמצא בתוכו עדיין?‬
‫למה? החדר הזה לא עומד בסטנדרטים שלך?‬
‫יש ארון?‬ ‫-יש כיסא.‬
‫חדר אמבטיה?‬ ‫-בהמשך המסדרון.‬
‫אבל האח לא פועלת.‬
‫אני אקח אותו.‬
‫יופי.‬
‫דרך אגב, ביצעתי חיפוש על משפחתך ו…‬
‫אין "בראון" ברשומות.‬
‫זה שם הנישואין שלי.‬ ‫-את נשואה?‬
‫גרושה.‬
‫לזה אני מאמין.‬
‫את עוזבת כבר?‬
‫בוא איתי.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫מה זה?‬
‫אבא שלי.‬
‫שמו של אביך הוא "מקגו"?‬
‫מקגינטי. תפסו אותו לפני שהספיק לסיים.‬
‫לא חשבתי שיש כאן‬ ‫משהו שלא ראיתי. מתי זה קרה?‬
‫לפני 60 שנים. הוא היה ילד.‬
‫הוא התגנב פנימה והגיע עד למעלה.‬
‫הוא רצה רק שמישהו ידע שהצליח להיכנס.‬
‫אבל נפוח חסר לב אחד‬ ‫זרק אותו החוצה ופיטר את אביו.‬
‫זה בטח היה הסבא שלי.‬ ‫-סליחה.‬
‫זה לא משהו שלא אמרתי בעצמי.‬
‫אבא שלי לא היה טוב בהרבה.‬
‫מקגינטי.‬
‫זה שם חזק. כדאי לך להישאר איתו.‬
‫היימיש.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫שנלך לשתות כוס תה?‬
‫בסדר.‬
‫אני אלך אחריך.‬
‫בסדר.‬
‫הלכנו לאיבוד, היימיש.‬ ‫אני רוצה רק כוס תה. זאת בקשה גדולה מדי?‬
‫חשבתי שזה המטבח.‬
‫אם את כבר כאן, את מוכנה למזוג לי עוד אחת?‬
‫היית יכול לנעול את הדלת.‬ ‫-למה? זה הבית שלי.‬
‫לעת עתה.‬
‫אתה רציני?‬
‫ממש תודה, היימיש.‬
‫את צריכה לשמוח שמותו היה מהיר‬‫.‬ ‫הייתי יכולה למתוח אותו על עשרה עמודים.‬
‫הייתי יכולה לגרור אותו‬ ‫מאחורי מכונית, או להרעיל אותו בכספית.‬
‫הייתי יכולה לקצוץ אותו‬ ‫לפיסות קטנטנות ולהשליך אותן לכרישים!‬
‫- "אמה גייל מתאהבת" -‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫מייזי.‬
‫עמוד ראשון. "האם אתם מאמינים‬ ‫באהבה ממבט ראשון? אני לא האמנתי בה פעם.‬
‫אני אמה גייל".‬
‫איפה שמעתי את זה בעבר?‬ ‫אה, כן. כך ניסית לשכנע אותי למכור.‬
‫התכוונתי לזה באמת.‬ ‫-כן?‬
‫"בפעם הראשונה שראיתי את וינסטון,‬
‫הרגשתי שאיתו אני בבית."‬
‫אתה תקריא לי את כולו?‬ ‫-לא, די לי בעמוד מספר 1.‬
‫אני יכולה לקחת קפה?‬
‫תתכבדי.‬
‫אם אתה מנסה להבריח אותי מכאן,‬
‫חדר קר וכמה עטלפים בעליית הגג לא יעזרו לך.‬
‫באמת?‬
‫אז מה כן יעזור לי?‬
‫שום דבר.‬
‫"'לא אתייאש', אמרה אמה.‬
‫'אני אשיג מה שבאתי להשיג'".‬ ‫זאת פשוט רמה של פרס פוליצר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בואי, בסי.‬
‫- דואר -‬
‫את זוכרת מה קרה כשהוא היה סגול, נכון?‬
‫זה היה חד-פעמי.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה אתן עושות?‬ ‫-גרפיטי צמר.‬
‫סריגת גרילה.‬ ‫יש קטע כזה. זה מכניס חיים בשכונה.‬
‫אז איך היה הלילה הראשון שלך בטירה?‬ ‫-קר.‬
‫ובכן, הוא עוד יתחמם.‬
‫החדר.‬
‫טוב, הגעת בדיוק בזמן‬ ‫כדי לעצור את הטבח הזה.‬
‫רונה רוצה לקצוץ אותו ולצבוע אותו בירוק.‬
‫אני ממש מקווה שאנחנו מדברות על שיער.‬
‫אני פשוט צריכה שינוי.‬ ‫-אולי אוכל לעזור.‬
‫גדלתי מעל המספרה‬ ‫של הספר הטוב ביותר בקווינס,‬
‫שהיה גם מומחה בצביעה. בואו נעשה את זה.‬
‫טוב, אני רוצה קצת צבע.‬ ‫-בסדר…‬
‫הלן?‬ ‫-הלו?‬
‫שלום. כן, אני אזדקק לעזרתך.‬
‫בסדר.‬ ‫-בטירה.‬
‫היא יודעת שאנחנו באות?‬ ‫-כרגע סימסתי לה.‬
‫נהדר.‬
‫זה מושלם.‬
‫אתן הולכות לאט כמו צב.‬ ‫-זה ישפר את האווירה וייראה נהדר בחדר ההוא.‬
‫אנחנו ממש מאחורייך,‬ ‫ספידי גונזלס. אני רואה אותך בורחת.‬
‫אל תתמהמהו. הסורגות באות להציל את המצב!‬
‫מעולם לא עליתי במדרגות האלו קודם.‬ ‫-ברור שלא הפסדת הרבה.‬
‫זה מושלם.‬
‫לא מושלם כמו השיער שלי.‬ ‫-אני חייבת להודות שזה מתאים לך.‬
‫ובכן, זה נראה די טוב.‬
‫באמת?‬
‫איפה שידת המגירות? והמנורות?‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫אולי הזיכרון שלך הולך.‬
‫לא. אני זוכר הכול.‬
‫טוב, מה הקטע שלכם?‬ ‫-שום דבר.‬
‫זה נמשך כבר נצח.‬
‫נו, אז?‬
‫אולי יצאנו קצת, לפני שהתחתנתי עם שון.‬
‫את לא נשואה עכשיו, נכון?‬
‫תודה.‬
‫אני לא יודעת איך להודות לכן.‬ ‫-אין צורך. אנחנו הסורגות דואגות זו לזו.‬
‫אף אחד לא מסתבך עם הסורגות. נכון, אנגוס?‬
‫את יודעת, אני מכירה את מיילס במשך כל חיי.‬
‫מתחת לשכבה המחוספסת העליונה, יש לו לב טוב.‬
‫אולי קשה לראות את זה כרגע.‬
‫אין ספק שלא תמצאי בעל בית טוב יותר.‬
‫בעל בית?‬
‫המשפחה שלי היא דיירת‬ ‫על אדמת דנבאר כבר דורות.‬
‫גם המשפחה שלי.‬
‫הדוכס ה-11 בזבז מה שנותר מכספי המשפחה‬
‫והשאיר למיילס תואר ריק מתוכן,‬
‫הר של חובות, וכל הכפר מסתמך עליו.‬
‫כל הכפר?‬
‫לכן הוא מוכר את הטירה.‬
‫כדי שיוכל לשלם את החובות על אדמות החווה.‬
‫כך, יהיה אשר יהיה,‬
‫לכולנו יהיה איפה לגור.‬
‫פרט לו.‬
‫בואי אחרי בחינות הגמר.‬ ‫נוכל לחגוג כאן את חג המולד.‬
‫אימא, אבא לא סיפר לך.‬
‫מה אבא לא סיפר לי?‬
‫הוא מתחתן עם מה שמה בחג המולד.‬
‫יופי להם.‬
‫אמרתי לו שאגיע, אבל אני ממש לא חייבת.‬
‫מתוקה, את חייבת ללכת לשם.‬
‫זה הוא?‬
‫מיילס?‬
‫זאת הבת שלי, לקסי.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫תודה.‬
‫זה לא בשבילך.‬
‫האוויר הלח מזיק לספרים.‬
‫הסורגות סיפרו לי כמה דברים.‬
‫אולי הרושם הראשוני שלי לגביך היה שגוי.‬
‫ספק רב.‬
‫טוב, מי זאת מה שמה?‬
‫אז הקשבת?‬ ‫-אולי שמעתי מילה או שתיים.‬
‫האישה שבעלי עזב אותי למענה.‬
‫מוטב לך כך.‬
‫ברור שהוא אידיוט.‬
‫זה נשמע כמו מחמאה.‬
‫זה יותר עלבון כלפיו.‬
‫מתאים לי.‬
‫למען האמת, הוא לא היה האשם היחיד.‬
‫ביליתי את רוב העשור האחרון מול המחשב שלי.‬
‫הייתי נשוי פעם. לפני זמן רב.‬
‫היא עזבה אותי למען מישהו עם תואר רם יותר.‬
‫מטפסת בסולם התארים.‬ ‫-כן, זה די נכון.‬
‫חשבתי שהיינו מאושרים.‬ ‫אני הייתי מאושר, לפחות.‬
‫כשהיא עזבה אותי, חזרתי לכאן כדי להתאושש.‬
‫דן דנבאר היא חיי מאז.‬
‫מה אני אומר?‬ ‫אני נשמע כמו דמות מאחד הספרים שלך.‬
‫אז אתה קורא את הספרים שלי?‬ ‫-העניין הוא שאנשים עוזבים ואנחנו שורדים.‬
‫כנראה פשוט מעולם‬ ‫לא חשבתי שאהיה לבד בשלב הזה בחיי.‬
‫את לא לבד.‬
‫יש לך את היימיש.‬
‫טוב, בואי.‬
‫מה?‬ ‫-ברור שאת לא כותבת שום דבר.‬
‫תראה את הפרות השעירות.‬
‫שעת הפקקים בבוקר.‬
‫כבשים.‬
‫אולי את מכירה אותן כסוודרים יקרים.‬
‫באמת? כמו זה שאתה לובש?‬
‫גם זאת למכירה.‬
‫נוף לאוקיינוס מכל חדר.‬ ‫-מיזוג אוויר מרכזי.‬
‫כן, ויש בה בית קברות משלה.‬
‫זה יתרון שיווקי.‬
‫בדיוק. לא צריך לעזוב לעולם.‬
‫יש עוד מקום אחד שאני רוצה להראות לך.‬
‫תפסעי בזהירות.‬
‫טוב, זאת הבאר הקדושה דן גלן.‬
‫תיזהרי על הראש.‬
‫מה אלה?‬
‫המקומיים משאירים אותם כאן.‬ ‫יש אגדה על הדוכסית הראשונה מדנבאר.‬
‫כשמלחמה פרצה, היא לבשה בגדי לוחם,‬
‫הגיעה לבאר הזאת‬ ‫והניחה על שפתה מחרוזת, בשביל אומץ.‬
‫מה קרה?‬
‫היא יצאה לקרב.‬
‫התברר שהיה לה לב של לוחמת.‬
‫היא הצילה את הכפר והתאהבה בגבר שלחם לצידה,‬
‫שהיה מפשוטי העם.‬
‫זה יפהפה.‬
‫כן, אם אוהבים סיפורים כאלה.‬
‫הם נשארו ביחד?‬
‫הם התחתנו בערב חג המולד, בדן דנבאר.‬
‫הזמינו את כל הכפר.‬
‫וכך היה בכל ערב חג מולד‬ ‫לאחר מכן, במשך 100 או 200 שנים.‬
‫ערב חג המולד בדן דנבאר, בשביל הכפר.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫אנחנו?‬
‫מי שיהיה הבעלים.‬
‫טוב, עוד נראה.‬
‫טוב, זה סוף הסיור.‬
‫אולי נסיים אותו בפאב?‬
‫את יודעת, אני…‬
‫לא באמת הסתובבתי שם הרבה.‬
‫עוד נראה.‬
‫סופי!‬
‫הינה הוא.‬
‫כולם נמצאים פה.‬
‫בחייך.‬ ‫-לא, אני לא רוצה.‬
‫מה קרה לך, גבר?‬ ‫-אני לא יכול לשיר.‬
‫ברור שאתה יכול לשיר.‬ ‫כל אחד יכול לשיר. בוא נתחיל. בחייך.‬
‫"סמוך לגדות היפות ולגבעות היפות‬
‫במקום שבו זורחת השמש על לוך לומונד‬
‫שם אהבת חיי ואני לא ניפגש שוב לעולם‬
‫על גדותיו היפות של לוך לומונד‬
‫את תלכי בהר ואני אלך בעמק‬
‫ואגיע לסקוטלנד לפנייך‬
‫ואני ואהבת חיי לא ניפגש שוב לעולם‬
‫על גדותיו היפות של לוך לומונד"‬
‫קדימה.‬
‫בוא כבר!‬
‫נו כבר!‬
‫זה היה לא צפוי.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫כלומר,‬
‫זה לא היה דייט או משהו כזה, נכון?‬
‫ברור שלא.‬ ‫-לא.‬
‫שנלחץ יד?‬
‫למה לא?‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫וזה לא היה דייט.‬
‫רשמתי לפניי.‬
‫בוא, היימיש.‬
‫בוא.‬
‫היימיש!‬
‫בוגד קטן.‬
‫טוב, עבר חודש,‬
‫והיא עדיין כאן.‬
‫שלושים ושניים ימים, למעשה.‬
‫נראה שהיא מתחבבת עליך.‬
‫אני רק שומר את אויביי קרובים יותר.‬
‫תומס?‬ ‫-כן?‬
‫בוא הנה.‬
‫מה?‬ ‫-תגיד לי משהו.‬
‫אני מתחיל להיראות כמוהם?‬ ‫-אין תגובה.‬
‫לא, זה גרוע יותר.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫תראה, במשך כל חייך ניסית לא להפוך להם.‬
‫אז אל תהיה כזה.‬
‫כלומר?‬
‫היית לבד במשך הרבה זמן בטירה הזאת.‬ ‫-אני לא לבד. יש לי אותך.‬
‫כן. והינה שנינו,‬
‫עומדים כאן ומסתכלים‬ ‫על ציורים ישנים של אנשים ששנאנו.‬
‫"הרוח דיברה אליה."‬
‫קדימה, רוח.‬
‫"הבאר דיברה אליה."‬
‫מה לכל הרוחות אמרה הבאר?‬
‫"הבאר לחשה סיפור לליבה המשתוקק."‬
‫שלום.‬ ‫-תגידי לי שלפחות התחלת.‬
‫התחלתי.‬
‫- שונאת את אמה -‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫אין לי תוכנית מדויקת.‬
‫פשוט בואי הביתה.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫את לא יכולה‬ ‫פשוט לברוח לסקוטלנד ולהסתתר בטירה.‬
‫למה?‬
‫לא אגיד לך שחייך‬ ‫תלויים בכתיבתו של הספר הזה.‬
‫ממש תודה.‬ ‫-אבל הקריירה שלך דווקא תלויה בו.‬
‫ואני מכירה אותך, סופי.‬ ‫עבדת בשביל זה במשך כל חייך.‬
‫מה תהיי בלי זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫טוב מאוד, אנשים. בואו איתי.‬ ‫-אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫וכאן הייתה הדוכסית השלישית נחה…‬
‫סליחה.‬ ‫-זה…‬
‫אל תשימו לב אליי.‬ ‫-אלוהים, זאת סופי בראון!‬
‫כולם, בבקשה פשוט…‬
‫קראתי את כל ספרייך. אפשר לעשות איתך סלפי?‬
‫כמובן.‬
‫טוב. יופי. לא, בואו נמשיך. טוב מאוד.‬
‫תומס, יש לי רעיון.‬ ‫אולי אני אערוך את הסיור?‬
‫כן!‬ ‫-בבקשה!‬
‫ובכן, באמת למה לא?‬
‫תודה.‬
‫ויליאם וולאס,‬ ‫הבנאי שבנה את טירת אדינבורו,‬
‫התקין את אלה בעצמו והם גדושים באגדות.‬
‫אז בשנת 1745,‬
‫הדוכס השישי מדנבאר‬ ‫ביצר את חומות הטירה הישנה‬
‫ועמד כנגד הצבא הבריטי במשך שלושה שבועות.‬
‫זה היה ב-1746. הדוכס החמישי.‬ ‫הטירה החזיקה מעמד ארבעה שבועות.‬
‫ושם…‬
‫זה נראה כמו דוכס.‬
‫זה הולך כמו דוכס.‬
‫זה באמת דוכס.‬
‫זה היה פשוט תענוג.‬
‫בהחלט נחזור.‬ ‫-אני שמח לשמוע.‬
‫תשמרו על קשר!‬
‫טוב, נראה שנצטרך לבצע הזמנה נוספת.‬
‫אולי נחזיק כאן כמה מהספרים שלך.‬
‫זה מוגזם קצת, לדעתי.‬ ‫-עבודה יפה.‬
‫תודה, תומס.‬
‫שלום.‬
‫ובכן, היא טובה לעסקים.‬
‫אתה יודע, אולי כדאי לתת למישהי להיכנס שוב.‬
‫לתת לה להיכנס?‬
‫אני מנסה להיפטר ממנה, טמבל. או שכחת?‬
‫מה זה?‬
‫הן באו לקחת את סופי.‬
‫ממש נהדר.‬
‫שלום.‬ ‫-מייזי.‬
‫את נראית… שונה.‬
‫ויפה.‬
‫תודה.‬
‫הכול בזכות סופי.‬
‫סופי?‬
‫היא סידרה את השיער שלי.‬
‫וגם את שלי.‬
‫היא סידרה את השיער של כולכן?‬
‫היא לא תסדר את שלי!‬
‫סליחה שאני מאחרת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בואי, תיכנסי לרכב. חם ונעים שם.‬
‫שלום.‬ ‫-בואי.‬
‫שלום, אנגוס.‬
‫זהו זה.‬
‫בואו נזוז.‬
‫איך את מסתדרת?‬ ‫-די טוב. אז…‬
‫ויסקי, ותשאיר את הבקבוק.‬
‫אז אתה לקוח קבוע עכשיו?‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫אולי הוא רוצה ללמוד לסרוג.‬
‫ניסיתי ללמד אותו, כשהיה קטן.‬
‫אל תסתכלו.‬
‫תיזהר על הקיר שלי, גבר.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫על מה?‬
‫בחוץ.‬
‫אני מנסה להתחשב בך, אבל…‬
‫כל העניין הזה לא מסתדר לי.‬
‫איזה עניין?‬
‫את.‬
‫את פשוט… את יותר מדי. את בכל מקום.‬
‫העיצוב מחדש, חנות המזכרות, הסיורים.‬
‫גנבת את הכלב שלי. הסריגה!‬
‫מה הלאה? תתמודדי על ראשות העיר?‬
‫יש בחירות?‬
‫זה לא היה בעסקה שלנו.‬
‫העסקה שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫שלפיה אתה גורם לי לעזוב‬ ‫ואני מפסידה את הפיקדון העצום שלי?‬
‫אולי לא למדתי באוקספורד או בקיימברידג',‬
‫אבל אני יודעת לקרוא חוזה.‬
‫אף בן אדם שפוי‬ ‫לא היה חותם עליו, אבל אני חתמתי.‬
‫מאחר שאישאר עד תום תקופת הנאמנות,‬ ‫אהיה כאן בחג המולד ובערב השנה החדשה.‬
‫למעשה, אולי לא אעזוב כלל.‬ ‫אולי זה יהיה הפרק הבא שלי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת שום דבר.‬
‫וזה מפחיד.‬
‫טוב, יישבתי את העניין הזה.‬
‫פשוט תמשיכו לסרוג.‬
‫בוא, היימיש. כלב טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני לא אוהב עניינים לא גמורים.‬ ‫-כמובן.‬
‫אתה נפטר משמו של אבא שלי.‬
‫- מקגינטי -‬
‫תודה.‬ ‫-זה לא בשבילך.‬
‫הוא עבד כאן. הוא חלק מההיסטוריה.‬
‫זאת הדרך שלך להביע התנצלות?‬ ‫-לא.‬
‫היא מתקבלת.‬
‫זאת לא התנצלות.‬
‫והיא מתקבלת.‬
‫"הבאר לחשה לרוח סיפור על אישה."‬
‫אלוהים, זה ממש נוראי.‬
‫לוחמת, דברי אליי!‬
‫כעת שבוע לפני חג המולד.‬ ‫אני צריכה לכתוב את העמוד הראשון לפחות.‬
‫קדימה, לוחמת. קדימה. דברי אליי.‬
‫בבקשה, תגידי משהו.‬
‫יבוא.‬
‫רק תשבי שם, או שתעזרי לי להכניס אותה?‬
‫הבאתי לך שידת מגירות.‬
‫הבאת אותה בשבילי?‬
‫כן. מצאתי אותה בעליית הגג.‬
‫רק שיפצתי אותה קצת.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫מה שלום אמה גייל?‬
‫אמה גייל ואני נפרדנו.‬
‫למעשה, יש סיפור אחר שאני רוצה לספר.‬
‫באמת? איזה מין סיפור?‬
‫הוא על אישה,‬
‫באר, וחרב.‬
‫אז היא זאת שהורגת?‬
‫היא מצילה כפר.‬ ‫-ממה?‬
‫פשוט תצטרך לקרוא אותו.‬ ‫-שלחי לי עותק כשתחזרי לניו יורק.‬
‫תן לי את הכתובת הבאה שלך.‬
‫תודה.‬
‫אני אוהבת אותה, מיילס.‬
‫אני שמח.‬
‫מיילס?‬
‫אנחנו צריכים לדבר על משהו.‬
‫עץ חג מולד,‬
‫לאולם הנשפים.‬
‫אז מה את עושה בחג המולד, בדרך כלל?‬
‫את זה.‬
‫למעשה,‬
‫זה חג המולד הראשון שבו אהיה בלי לקסי.‬
‫אז אולי תזמיני אותה?‬
‫יש לה חתונה.‬
‫אה, כן.‬
‫האידיוט ומה שמה.‬
‫טוב, אז "איג'יט" זה "אידיוט".‬
‫כן.‬
‫"דידי" זה "אידיוט".‬ ‫-כן.‬
‫מה זה "דובר"?‬ ‫-אידיוט רכרוכי.‬
‫"נמפטי"?‬ ‫-אידיוט חסר תועלת.‬
‫בסדר.‬
‫"וולופר"?‬
‫זה יותר בכיוון של מוגבל שכלית.‬
‫הבנתי.‬
‫אולי זה?‬
‫כן, זה עץ טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫בכל פעם שאנחנו כורתים עץ,‬
‫אנחנו נוטעים במקומו שניים.‬
‫זה מקסים.‬
‫אני תמיד מנסה‬ ‫להשאיר דברים במצב טוב יותר מכפי שהיו.‬
‫כן.‬ ‫-אני מכריז על הסורגות של דנבאר.‬
‫לא מוקדם קצת למסיבה?‬
‫טוב, לא תהיה מסיבה ללא עזרתן.‬
‫או ללא עוגות החג שלי.‬ ‫אני אופה בשביל דן דנבאר!‬
‫זה מהמם.‬
‫הוד מעלתך.‬ ‫-כן?‬
‫קשה לי לומר לך עד כמה משמעותי לתושבי הכפר‬
‫לחגוג בטירה.‬
‫טוב, הלוואי שהייתי יכול לומר‬ ‫שאני האחראי לכך, אבל זאת רק היא.‬
‫למעשה, אלה אנחנו.‬
‫לא שיש "אנחנו".‬
‫לא.‬
‫סלחו לי.‬
‫אל תדאגי בגללו. הוא רק יפריע.‬
‫תראי, זה יפה, נכון?‬
‫טוב, אולי הגיע הזמן‬ ‫להוציא את הדברים האלה מהמחסן שוב.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אתה זוכר את זה? הפרה שלך, עם שלוש הרגליים.‬
‫שלוש רגליים זה טוב יותר ממה שזה לא היה.‬
‫אל תצחק על הכבשה שלי!‬
‫עבדתי עליה קשה.‬ ‫-אני זוכר!‬
‫הטיפוס הזה עשה חתך‬ ‫בגבו של הכיסא האהוב על אביו,‬
‫ואז נאלצנו להסתיר אותו באורוות! אתה זוכר?‬
‫סורגות, שנתחיל?‬
‫"דוהרים בשלג‬
‫במזחלת פתוחה של סוס אחד‬
‫על פני השדות אנו חולפים‬
‫צוחקים לאורך כל הדרך‬
‫הפעמונים שעל הזנבות מצלצלים‬
‫מרוממים את הרוחות‬
‫כה נעים לצחוק ולשיר שיר מזחלות הלילה‬
‫צלצלו פעמונים…"‬
‫נו כבר!‬
‫"צלצלו לאורך כל הדרך‬
‫כה נעים לרכוב‬
‫במזחלת פתוחה של סוס אחד"‬
‫אני אומר לך, איזה אידיוט…‬
‫שקט, אתה.‬ ‫-בכל אופן, הייתי…‬
‫תפסיקי. כי עמדתי לומר שיש לי כמה…‬
‫אני יכולה לעזור לך?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה חדר ללילה, בבקשה.‬
‫בסדר. נשארה לנו‬ ‫רק חבילת הרומנטיקה לחג המולד.‬
‫שמפניה בערב, ארוחת בוקר במיטה,‬
‫כל הנטפליקס שאפשר לראות.‬
‫תודה. ניקח את זה.‬
‫נכון.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫אפשר לקבל את שמכם, בבקשה?‬ ‫-דונטלי.‬
‫מצוין.‬
‫אולי את צודקת לגבי המסיבה הזאת.‬
‫רגע, אמרת שצדקתי?‬
‫אמרתי "אולי".‬
‫נראה לי שכדאי שאגיד לך‬
‫שחדר השינה שאהבת, שהדוכס החמישי מת בו…‬
‫אני המצאתי את זה.‬
‫רציתי רק שתקבלי את החדר הכי גרוע.‬
‫אני יודעת. הדוכס החמישי מת בקרב קלודן.‬
‫השישי הושלך מסוס,‬
‫וה-11, אביך, מת לבדו בחדר במלון בלונדון.‬
‫כן.‬
‫לא שוב!‬
‫סלחי לי.‬
‫אני מניח שאת יודעת גם איך אני אמות.‬
‫אני יכולה להציע כמה רעיונות.‬
‫התחשמלות…‬
‫לא הרעלת כספית?‬
‫או כמזון לכרישים?‬
‫ובכן…‬
‫אני בטוחה שאפשר לארגן גם את אלה.‬
‫זה בטח בגלל‬ ‫כל אורות חג המולד שהכרחת אותנו להתקין.‬
‫כן, בטח, תאשים את חג המולד.‬
‫לא אעשה דבר שכזה לעולם.‬
‫אני מאשים אותך.‬
‫נראה לי שאולי תזדקקו לאלה.‬
‫לפי הניסיון האחרון שלך לטפל בבעיות החשמל,‬
‫זה הולך להיות לילה ארוך וחשוך.‬
‫תודה, תומס.‬
‫יש לי הרגשה טובה בקשר לזה.‬
‫אני מרגישה בנוח עם זה.‬
‫כבר אמרתי לך,‬ ‫המעריצים שלך לא רוצים משהו אחר.‬
‫הם רוצים את אמה גייל.‬
‫"הארפר'ס" מדברים‬ ‫על חוזה נוסף לארבעה ספרים.‬
‫קלייר…‬ ‫-את תופיעי בתכניות הבוקר,‬
‫תציגי את אמה החדשה…‬
‫אמה גייל לא אמיתית.‬
‫אני אמיתית. סופי בראון.‬
‫טוב, אולי גם לא סופי בראון.‬
‫סופי מקגינטי.‬
‫מי זאת?‬ ‫-אגיד לך כשאבין.‬
‫טוב, כדאי שהיא תדע לכתוב.‬
‫מה הקטע עם כל הנרות? חזרת אחורה בזמן?‬
‫הוא תיקן את זה.‬
‫אלוהים. את לא תחזרי הביתה לעולם, נכון?‬
‫את מתאהבת בטיפוס הזה. הרוזן!‬
‫דוכס.‬
‫את יודעת, זה דווקא יכול להתאים.‬
‫אם תהפכי לדוכסית, נוכל למתג אותך מחדש.‬
‫איש לא יזכור את הפשלה הזאת. זה…‬
‫זה גאוני.‬
‫עשי את זה!‬
‫להתראות.‬
‫טוב, מחר ערב חג המולד.‬
‫אני מודע לכך.‬
‫וחג המולד הוא יום אחד לאחר מכן.‬
‫זה כך בדרך כלל.‬
‫אולי פשוט תודה שיש לך רגשות כלפיה?‬
‫גם אם יש לי, מה זה משנה?‬
‫היא כאן כדי להרוס אותי.‬
‫להרוס אותך?‬ ‫-כן.‬
‫לא ראיתי אותך כה מאושר כבר שנים.‬
‫מה אתה יודע כבר?‬ ‫-הכול.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫סליחה שאיחרתי,‬
‫אבל אני זקוקה‬ ‫לדעתה של הקבוצה על השמלה הזאת.‬
‫מצאתי אותה בחדר השינה מספר תשע.‬
‫יותר מדי?‬ ‫-לגמרי יותר מדי.‬
‫את חייבת ללבוש אותה!‬
‫היא מהממת.‬
‫אני לא יודעת אם היא במידה שלי.‬ ‫-אני יכולה לעשות שינויים.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫עכשיו יש לי משהו‬
‫בשביל כולכן.‬
‫לא נראה לי שכדאי שנלבש‬ ‫שמלות מדן דנבאר למסיבה.‬
‫לא דן דנבאר. "סאקס פיפת' אווניו".‬
‫תודה.‬
‫ובשבילך, אדוני.‬ ‫-תודה.‬
‫איזה יופי! תודה!‬
‫רונה, היא מהממת!‬
‫היא מקסימה. תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫היא תואמת לשיער שלך.‬
‫הוא יתחיל להתעניין בי שוב, כשאלבש את זה.‬
‫מה דעתך? זאת אני?‬
‫כן, נכון?‬
‫היימיש!‬
‫היימיש, תן לי את זה.‬
‫לא. תן לי את זה.‬
‫תן לי את זה!‬
‫מה את עושה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫מצאתי אותה. חשבתי שאולי‬ ‫אני יכולה ללבוש אותה מחר בערב.‬
‫אלא אם היא הייתה של אימא שלך או סבתך.‬
‫את לא אמורה ללבוש את זה.‬
‫אתה כועס עליי בגלל שמלה?‬
‫לא.‬
‫אני כועס על עצמי.‬
‫למה?‬
‫גם אני כועסת על עצמי.‬
‫לא, חכי.‬
‫אנחנו…‬
‫לא אמורים לעשות את זה.‬
‫לא.‬
‫אנחנו בהחלט לא אמורים לעשות את זה.‬
‫חג מולד שמח, אנגוס.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-כן.‬
‫וערב חג מולד שמח.‬
‫אני יכולה לעזור במשהו?‬ ‫-ממש לא. זאת הממלכה שלי.‬
‫בסדר.‬
‫זה ממש מקסים.‬
‫תודה, תומס.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה כל זה?‬
‫כמו מה זה נראה? ארוחת בוקר!‬
‫מתחשב מצידך.‬ ‫-טוב, אני בהחלט מתחשב.‬
‫זכות קדימה לגברות.‬
‫תודה.‬
‫יש משהו נוסף?‬
‫לא.‬
‫זה הכול, למעשה.‬
‫בוא, אנגוס.‬
‫נשאיר את זוג היונים הזה לבדו.‬
‫ברור לך שכל הכפר ידע בתוך שעה?‬
‫ידע מה?‬
‫שאנחנו…‬
‫מה אנחנו?‬ ‫-אולי אנחנו לא זקוקים לשם תואר.‬
‫תראי, אני הדוכס מדנבאר.‬ ‫-באמת?‬
‫לא הזכרת את זה מעולם.‬
‫אל תגידי לי‬ ‫שאת מאלה שאוהבים שלג בערב חג המולד.‬
‫בואי.‬
‫טוב, מה נשאר עכשיו?‬
‫נראה שאתה רוצה להגיד משהו.‬ ‫-לא ממש.‬
‫אז אני רוצה.‬
‫את חייבת?‬
‫תראה, חשבתי.‬
‫מה יקרה אחרי חג המולד? כי חשבתי…‬
‫חשבת הרבה.‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫-אני מנסה לא לחשוב!‬
‫אתה יכול להישאר.‬
‫להישאר?‬
‫בדן דנבאר.‬
‫את מתכוונת שאת…‬
‫שתיתני לי להישאר‬
‫במקום שבו חייתי כל חיי, בתור אורח?‬
‫לא, בתור…‬ ‫-אז בתור מה?‬
‫בתור דייר?‬ ‫-לא.‬
‫אז אולי בתור החבר שלך?‬ ‫או מר אמה גייל? מה שמו?‬
‫וינסטון, נכון?‬
‫כן. ואנחנו יודעים מה קרה לו.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מה אני עושה?‬
‫את מופיעה כאן,‬
‫קונה את הטירה שלי,‬
‫משתלטת על המקום הזה, על כל החיים שלי,‬
‫ועכשיו את מציעה לי חדר בבית שלי?‬
‫אסור היה לי להכניס אותך לכאן מלכתחילה.‬
‫אין לך זכות ללכת ממני בצורה כזאת.‬
‫אוי, אני מצטער.‬
‫אני זקוק לרשותך, הוד רוממותך?‬
‫אני לא מאמינה‬ ‫שהתחלתי לחשוב שנוכל להיות מאושרים פה.‬
‫הינה ה"אנחנו" הזה שוב.‬ ‫-כן, "אנחנו". נכון.‬
‫שני אנשים שבילו זה עתה שלושה חודשים ביחד.‬
‫הסתדרתי טוב מאוד עד שהופעת פה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אז נראה שניצחת.‬
‫כי המקום הזה רק יזכיר לי אותך.‬
‫העסקה מבוטלת.‬
‫תיהנה מ-12 חדרי השינה הריקים שלך.‬
‫תשאירי את המפתח בדרך החוצה.‬
‫אתה באמת מלך השמוקים.‬
‫אל תגידי שלא הזהרתי אותך!‬
‫אני אתגעגע אליך, היימיש.‬
‫כן, אני אתגעגע אליך.‬
‫אל תדאגי. אני עושה את זה בכל יום.‬
‫אוי, לא.‬
‫אוי, תומס…‬
‫אתה באמת מתכוון פשוט לתת לה לעזוב?‬
‫זאת הייתה התוכנית.‬
‫אתה וגאוות הדנבאר העקשנית שלך.‬
‫חומות אמורות להיות‬ ‫מסביב לטירות, לא מסביב לבני אדם.‬
‫ללא הטירה הזאת אין לי שום דבר.‬
‫ובמה המקום הזה מועיל‬
‫אם אין בו איש?‬
‫הטיסה שלי יוצאת מחר.‬ ‫אני צריכה טרמפ לאדינבורו.‬
‫אל תלכי, סופי.‬
‫אתן יכולות לבוא לבקר אותי.‬
‫כולכן. מתי שתרצו.‬
‫ואל תדאגו לגבי האדמה שלכן,‬
‫כי אני אפרע את המשכנתאות של כולכן.‬
‫לא…‬
‫אני אטפל בזה כשאחזור לארה"ב.‬
‫סופי, אסור לך לעשות את זה.‬ ‫-ראו את זה כמתנה מאמה גייל.‬
‫החברות איתכן…‬
‫חשובה לי מאוד.‬
‫פשוט עשיתי טעות. זה הכול.‬
‫לאהוב מישהו…‬
‫זו לא טעות לעולם.‬
‫תאמיני לי.‬
‫אנגוס!‬
‫אז נראה שניתן לך‬ ‫את מתנת חג המולד שלך עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫אני פשוט… אהבתי.‬
‫באמת?‬ ‫-ממש אהבתי.‬
‫תודה.‬
‫חבילה בשבילך, מתומס.‬
‫השמלה.‬
‫למקרה שתשני את דעתך.‬
‫להתראות!‬
‫מה קורה? בואי נעיף מבט.‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-כן.‬
‫אני רק מעיף מבט לרגע.‬
‫מה קורה?‬
‫היא מתה.‬ ‫-מתה?‬
‫הלך עליה. זה סוף הדרך.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אנחנו חוזרים.‬
‫כדי לקחת מכונית אחרת?‬
‫לפאב. בשביל כוסית משקה.‬
‫זה ערב חג המולד.‬
‫הוא בטח לא הנהג היחיד בעיר.‬
‫אדינבורו היא שעתיים מפה ובשלג זה יותר מכך.‬
‫וכולם הולכים למסיבה.‬
‫למסיבה שלך.‬
‫כולם?‬ ‫-זה מה שתכננו, נכון?‬
‫טוב, אז אקח את המכונית שלך בהשאלה‬ ‫ואדאג שיחזירו אותה לכאן.‬
‫כבר נהגת ברכב ידני בצידו השמאלי של הכביש?‬
‫בסופת שלג?‬
‫השלג הפסיק לרדת.‬
‫יורד שלג באדינבורו. בעלי התקשר אליי מהדרך.‬
‫מה איתך, אנגוס? תסיע אותי לשדה התעופה?‬
‫תישארי כאן הלילה. מישהו ייקח אותך בבוקר.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני לא אלך למסיבה הזאת.‬ ‫-את תעבירי את ערב חג המולד כאן לבדך?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-את לא בסדר.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫- אמה גייל -‬
‫- אתה לא מרכז העולם -‬
‫שלום לקסי, מתוקה שלי.‬
‫זאת אימא. רציתי רק לאחל לך חג מולד שמח.‬
‫את בטח בחתונה.‬
‫אם היא תזרוק את הזר, אל תתפסי אותו.‬
‫טוב. אני אוהבת אותך.‬
‫הלן!‬ ‫-חג שמח.‬
‫ערב טוב.‬
‫טוב, בואי ניכנס.‬
‫בוא ניכנס פנימה.‬
‫נעלתי נעליים.‬
‫"אך וינסטון לא מת.‬
‫הוא היה בתרדמת, שנגרמה מכך שנפל במדרגות.‬
‫לתדהמתה, הגופה שהייתה שרועה שם‬ ‫לא הייתה של וינסטון.‬
‫היא הייתה של אחיו התאום, מיילס."‬
‫סופי, אני מצטער!‬
‫אתה רציני?‬
‫סופי!‬
‫אתה כזה אידיוט.‬
‫אני אידיוט.‬
‫טוב, בוא נזוז.‬
‫פשוט לא ציפיתי לזה.‬
‫וגם לא לך.‬
‫עשיתי דברים באופן מסוים במשך זמן רב‬
‫ואז, כאשר מישהו בא ופשוט…‬
‫כנראה סוף סוף קלטתי שאני מאבד את הטירה.‬
‫אבל אני מעדיף לאבד את דן דנבאר…‬
‫מאשר לאבד אותך.‬
‫את רוצה טירה?‬
‫היא שלך.‬
‫את רוצה לחזור לאמריקה? לא אעצור אותך.‬
‫אבל אני לא יכול להבטיח שלא אבוא אחרייך…‬
‫כי…‬
‫התאהבתי בך באופן נואש ופתטי.‬
‫פתטי?‬
‫אולי רק נואש.‬
‫גם אני אוהבת אותך, טמבל אחד.‬
‫אתה אידיוט.‬
‫כן, נכון?‬
‫שלום!‬ ‫-נהדר לראות אתכם. שיהיה לכם ערב נפלא.‬
‫מייזי. טום. תודה.‬ ‫-איפה הוא?‬
‫אני לא יודע.‬
‫נחמד.‬
‫אחריך.‬ ‫-ניפגש בפנים.‬
‫תרגיע עם השמפניה.‬
‫תצטרך לעשות את זה בשבילו.‬
‫לא, אני אעשה משהו בשבילי.‬
‫מייזי,‬
‫האם תרקדי איתי?‬
‫באמת הגיע הזמן.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫הרשו לי להכריז‬
‫על הדוכס ה-12 מדנבאר‬
‫ועל הגבירה סופי…‬
‫מקגינטי!‬
‫היא כאן.‬ ‫-יופי.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫שימו לב, בבקשה.‬
‫עד לאחרונה‬
‫המקום הזה היה קר‬ ‫כמו הרוח שנושבת בלשון הים של פורת'.‬
‫אפילו יותר!‬
‫תודה, איימון.‬
‫חשבתי שהטירה הזאת היא מי שאני.‬
‫אולי אפילו כל מה שאני.‬
‫ואז…‬
‫ואז פגשתי בחורה‬ ‫שהפילה אותי ישר על התחת המלכותי שלי,‬
‫ולימדה אותי שבחג המולד‬ ‫עלינו להיות עם האנשים שאנחנו אוהבים.‬
‫ואני מבין שאתם,‬
‫כולכם, שנמצאים כאן,‬
‫אתם האנשים שאני אוהב.‬
‫אתם המשפחה שלי.‬
‫ולכן, מחג המולד הזה ואילך,‬
‫דן דנבאר תערוך לכפר מסיבה שלא הייתה כמותה!‬
‫וכעת,‬
‫יש לי הכבוד‬
‫להציג‬
‫את נכדתו של קאלום מקגינטי,‬
‫שעיבד את האדמה הזאת,‬
‫והיה לו מספיק אומץ‬ ‫בשביל לחרות את שמו בטירה הזאת.‬
‫לקסי!‬
‫איך זה שאת כאן?‬
‫מיילס השיג לי כרטיס טיסה.‬
‫מה עם החתונה של אביך?‬
‫פשוט אלך לחתונה הבאה שלו.‬
‫את רוצה כוס משקה?‬
‫תודה.‬
‫אני לומד.‬
‫טוב, באמת הלכת לאוקספורד.‬
‫וגם לקיימברידג'.‬
‫כן, כמובן.‬
‫וכעת, למקגינטים!‬
‫למקגינטים!‬ ‫-המקגינטים!‬
‫רונה, התעלית על עצמך.‬
‫היא הכינה הכול.‬ ‫-באמת?‬
‫היא צריכה לפתוח חנות.‬ ‫-בטח, תתכבדו!‬
‫אני אחלק אותם.‬
‫כבר אכלתם מאלה? רונה השתגעה.‬ ‫-חי נפשי, תראו מה זה.‬
‫היא התעלתה על עצמה.‬ ‫-זאת יצירת אמנות.‬
‫אנגוס!‬
‫היימיש!‬
‫קדימה, אנגוס!‬
‫ובכן,‬
‫חג מולד שמח לך, היימיש.‬
‫טוב, מה דעתך על זה?‬
‫"לב של לוחמת",‬
‫מאת סופי מקגינטי.‬
‫אהבת את זה, כן?‬
‫"כיום…‬
‫לא הכול…‬
‫מאמינים בסוף טוב."‬
‫חג מולד שמח, אימא.‬
‫חג מולד שמח, מתוקה.‬
‫בוקר טוב וחג מולד שמח.‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫סופי, יקירתי…‬
‫יש לי מתנה קטנה בשבילך.‬
‫- סופי מקגינטי, "לב של לוחמת" -‬
‫אפילו מאחורי הקלעים.‬ ‫אדם, אל תשכח לסמן לי. יופי, מושלם. תודה.‬
‫אנחנו מצלמים בכל שלוש המצלמות? ‬
‫אי אפשר לא לאהוב את זה!‬
‫ברכותיי, סופי,‬
‫על רב המכר הענק החדש שלך, "לב של לוחמת".‬
‫תודה. נעים מאוד לחזור.‬
‫כולם מרגישים שזה הספר הכי טוב שלך.‬
‫זה נכון. כנראה שבאמת יש סופים טובים.‬
‫זה מה שאנשים רוצים.‬ ‫-לא סוף טוב מהסוג הזה.‬
‫מאז הפעם הקודמת שהיית כאן,‬ ‫נראה שחייך הפכו לסיפור מעשייה.‬
‫קנית טירה בסקוטלנד, עברת לאירלנד…‬
‫לסקוטלנד…‬ ‫-זה חבל ארץ חדש.‬
‫זה ליד דיסנילנד.‬
‫טיפה הצידה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫האם אפשר לומר שתהפכי לדוכסית?‬
‫רגע, אנחנו מתחתנים, או שאתה רק…‬
‫ובנוסף…‬ ‫-הוא אפילו לא הציע!‬
‫איך הם מסתדרים?‬
‫עם הרבה זמן בחדר השינה.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-חמישה ימים בשבוע. את מבינה?‬
‫אני מבינה.‬
‫באמת.‬
‫ברוך שובך, סופי, והמון ברכות‬ ‫על רב המכר הלא ניתן לעצירה שלך.‬
‫בדיוק, "לא ניתן לעצירה".‬
‫לא, היה מצחיק‬ ‫שזה יצא מפיה, עם הראש והמוח שלה.‬
‫"לא ניתן לעצירה" זה בוטה מאוד, גברי מאוד,‬
‫לא ביטוי סקסי, יפה ונשי.‬
‫זה הפתיע אותי.‬
‫רב המכר, "לב של לוחמת".‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬