Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
EMMA GALE SZERELMES LESZ
„Hiszel a szerelemben első látásra?
Én sem.”
Ezekkel a szavakkal kezdődött az Emma Gale-sikertörténet.
Húsz évig és tizenkét regényig úgy tűnt, semmi sem romolhat el.
Egészen mostanáig.
Üdv a Drew Barrymore-show-ban, Ms. Brown!
Köszönöm.
DREW BARRYMORE-SHOW
Nem mehetnék most haza, hogy megvárjam, amíg elül ez az egész?
Ez nem fog elülni. Ez ötös kategóriájú hurrikán.
Tudod, hányan gyűlölnek emiatt a könyv miatt?
Sokan?
Indulhat a show!
- Azt hittem, a barátnőm vagy. - Most az ügynököd vagyok.
Szóval menj oda, és bűvölj el mindenkit!
És ne tűnj ennyire magasnak!
Elég ijesztő.
Az lehet, hogy még nem olvastak egyetlen Sophie Brown-regényt sem,
de biztosan ismernek valakit, aki igen.
És most van hozzá egy-két kérdésem.
Köszöntsük ismét jó barátnőmet, a bestsellerírót, Sophie Brownt!
Köszönöm.
- Szia! - Szia!
Köszönöm, hogy eljöhettem. Csoda, hogy élve bejutottam.
Nekem is alig sikerült.
Kedves nézők, ha esetleg nem tudnák, miről van szó:
a helyzet az, hogy Sophie Brownnak jó pár elkeseredett rajongója van most.
Talán úgy érted, a volt rajongóim.
Azt hiszem, mindenkit elgondolkodtatott a legutóbbi könyved vége.
Tudom, hogy Winston karaktere számos olvasót elbűvölt.
Akkor miért ölted meg?
Az olvasóid imádták Winstont.
Talán nem ismerték olyan jól, mint én.
Nem lehet mindig happy end.
Általában melletted állok,
de most egyet kell értenem a rajongókkal.
Nem érdemelte meg, hogy lezuhanjon a lépcsőn.
Az ő oldalukon állsz?
Nos, megöltél egy férfit, akibe szerelmes voltam.
Milyen jogon vetted el tőlünk?
Én vagyok az író.
Tudom, de talán nehezedre esik
elválasztani a valódi életedet a könyveidben szereplő fikciótól.
- Mi van? - Nos, kemény éved volt.
A férjed elhagyott. Nagyon csúnya válásod volt.
De Winston egy kitalált karakter.
- Tényleg? - Igen.
Örülhetnél, hogy gyors halál volt.
Tíz oldalon át is ecsetelhettem volna.
Vonszoltathattam volna egy kocsival. Megmérgezhettem volna higannyal.
Feldarabolhattam volna apró kis darabokra, hogy aztán a cápák elé vessem!
Hamarosan visszajövünk!
Azért lettem író, hogy pizsiben dolgozhassak,
nem azért, hogy utáljanak.
Azt hittem, nagyapa inspirált.
Régen a fodrászszalonban hallgattad a történeteit.
Igen.
A kastélyról.
Skóciáról.
Mondtad, hogy egyszer belógott.
Igen.
Azt sokszor mesélte.
Biztos minden oké lesz? Jövök jövő hétvégén is.
Szó sem lehet róla. Maradj a suliban! Ne aggódj miattam! Megleszek.
Rendben.
Egy időre el kell felejtenem az Emma Gale-fiaskót.
El kell mennem innen.
Dun Dunbar.
A kastély.
Elmegyek Skóciába!
Eldugott, csendes hely, és ott senki sem ismer.
Anya, ez remek! Végre pihensz egy kicsit.
Nem pihenek.
Dolgozni fogok.
Csak amíg a sajtó lecsillapodik.
Megírom az új Emma Gale-t,
visszahozom Winstont, és minden a régi lesz.
Legalább ígérd meg, hogy megnézed a kastélyt!
Megígérem.
Én volnék az.
Á, maga amerikai!
Igen.
Nofene, ezt nem mondták.
Hová valósi?
Honnan jött?
Nem.
Ez az összes csomagom.
Nem probléma.
Köszönöm.
VISZLÁT, EMMA GALE!
ÜDVÖZÖLJÜK DUNBARBAN! LAKOSSÁG: 153 FŐ
KÉNYELMES ÁGYAK, SKÓT REGGELI HELYISMERET
FINOM ÉTEL, SZÍVÉLYES VENDÉGLÁTÁS
Hamish, nem!
Hamish, fejezd be!
Örülök, hogy… itt van!
Általában nem szereti az idegeneket.
Te sem, te suttyó.
Köszönöm.
Jó szórakozást!
Szia! Te vagy a fogadóbizottság?
Jó napot! Miben segíthetek?
Bejelentkeznék.
Semmi akadálya. Kövessen!
Az nem Sophie Brown?
A mi kis falunkban? Meghibbantál?
- Üdv a falusi vendégházban! - Köszönöm.
Sophie Brown néven foglaltam szobát.
Sophie Brown, az író?
Nem biztos, hogy jó ötlet bevallani, de igen.
Az összes könyvét olvastam. Most végeztem az utolsóval.
Ez remek!
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Miért várt ennyit Winston kinyírásával?
- Mi? - Az első kötetben kellett volna.
Sosem szerettem azt a seggfejt. Túl tökéletes.
Tudja, mit? Én sem biztos, hogy kedveltem.
- Szarházi. - Szarházi.
- Kicsináltam. - Jól tette, Sophie Brown.
Seggfej. Van még rá valami jó jelzője?
Ez elbűvölő!
Nagyon kedves. Biztos nem ehhez van hozzászokva.
Igazából
pontosan erre számítottam.
A Dun Dunbar kastély közel van?
A domb túloldalán van.
Ha bármire szüksége lenne, Ms. Brown, csak hívjon!
Köszönöm. És hívjon csak Sophie-nak!
Maisie.
- Örvendek, Maisie. - Én is.
Skóciában? Tényleg? És ezt miért nem beszélted meg velem?
Mert lebeszéltél volna róla.
- Mióta is ismerjük egymást? - Túl régóta.
A negyedik könyv első oldala óta. És mikor adtam neked rossz tanácsot?
- A hatodik könyv címénél. - Azon kívül!
Ne aggódj! Írni jöttem ide.
Jó, és mikor láthatom a kéziratot?
Hamarosan. Gyakorlatilag magától íródik.
- Szia! - Szia!
Nos, ez pedig itt az ajándékbolt.
Nem, köszönöm.
Kihagyták az ajándékboltot.
Nem? Nem mehetnek el szuvenír nélkül!
Köszönöm, nem.
Kilt, konyharuha, poháralátét? Természetesen a klán címerével.
Természetesen.
Teljen gyorsan az útjuk!
Mi jár a fejedben?
Sok dolog.
Az egyik dolog lehetne a könyvtárajtó megjavítása.
- Így nehéz beengedni az embereket. - Kizavarni őket még nehezebb.
Helló!
Üdv!
- Szóval itt is dolgozik? - Bárhol, ahol munka van.
Lekéste a túrát. A következő csütörtökön lesz.
És nem sétálhatnék egy kicsit egyedül?
Attól tartok, az nem…
Nem gond, Thomas. Körbevezetem.
- Nem akarom, hogy bajba kerüljön. - Lesz, ami lesz.
Erre tessék!
Skóciában több mint 3000 kastély van.
Némelyik a 14. század óta áll.
Ezek az öreg hölgyek őrzik
mindazoknak a történetét, akik itt éltek, dolgoztak és harcoltak.
Micsoda lépcsősor!
Igen, öt ilyen van itt.
Mi van odafenn?
Emeletek.
Ez itt a zeneszoba,
ahol a harmadik hercegnő a verseit írta.
Olvasta őket?
Nos, nem ajánlanám.
- Csak egy napra jött? - Egy kicsit tovább maradok.
A turisták általában nem maradnak a faluban.
Inkább csak útba ejtik.
A Dun Dunbart Dunbar első hercege építette a nejének.
Ötszáz éve ugyanaz a család birtokolja.
- Most kié? - Valami arisztokrata seggfejé.
- Hamish! - Te jó ég!
- Nem! - Oké. Szia!
Sose láttam ilyennek. Hús van a zsebében?
Hogyne!
Mindig van nálam egy darab steak.
Kifelé! Gyerünk! Nyomás!
Sajnálom.
Semmi gond.
Szóval ez a kastély régebbi része.
A története 1500-ig nyúlik vissza.
A Dunbarok itt tartották a klán találkozóit és az ünnepségeket.
Jöjjön! Tovább is van.
A lépcső az óramutató járásával megegyező irányú.
Így tudta a legkönnyebben megvédeni egy jobbkezes kardforgató.
És ott fent mi van?
Tizenkét hálószoba és tíz fürdőszoba.
Az arisztokrata seggfejnek sok trónra lehet szüksége.
Abból sosem elég.
- Felmehetünk? - Az nem tartozik a túrához.
Ellophatlak egy percre a túráról?
Nem várhat?
- Egy pár érdeklődik az esküvők iránt. - Hogy néznek ki?
- Mint akik tudnak fizetni. - Itt várjon!
Nemsokára jövök.
A…
csigalépcső…
tetején…
van egy
folyosó.
Oké.
A lépcső tetején három ajtó van.
Egy, kettő, három.
Hahó!
Hölgyem!
Hahó!
LEXI! NÉZD! MEGTALÁLTAM A NEVÉT!
Hahó, hölgyem!
Hölgyem?
- Mit csinál? - Bocsánat.
Meg kellett néznem valamit.
Ugyan mit kellett itt megnéznie?
Van egy családi történetem, ami a kastélyhoz fűződik.
- Ó, valóban? - Igen.
Ne mondja! DNS-tesztet végeztetett, és Mária, a skótok királynője a felmenője?
Elnézést kértem.
Tudja, miért nem jöhet ide senki?
- A fagyásveszély miatt. - Mert ez valakinek az otthona.
Mit szólna, ha az önébe beesne egy bámészkodó csürhe?
A túrának vége.
Húsz font lesz.
A táblán tíz áll.
A privát túra drágább.
Nincs apróm.
Vegye úgy, hogy borravaló a kedvességért és a vendégszeretetért!
Önnek pedig útravaló jár:
maradjon távol az olyan helyektől, amikhez semmi köze!
Tartsa távol az emberektől!
Igen, hát igyekszünk.
Mi volt ez az egész?
Mehet az esküvő!
„Mária, a skótok királynője.”
- Örülnék, ha táncolnál nekünk. - Ó, a régi szép idők!
Mutasd meg, mit tudsz!
- Azt megnézném. - Helló!
- Tetszett a kastély? - Igen. Varázslatos volt.
Imádom a könyveit.
- Én is. - Mindet elolvastuk.
- Mondtam nekik, hogy ne zavarjanak. - Viccelsz?
Önök talán az egyedüli olvasóim, akik nem utálnak.
Szóval kötőklub egy kocsmában?
Tudsz kötni?
Nem. Mindig is meg akartam tanulni, de…
Akkor ezeknek jó hasznát veheti.
Csatlakozhat a klubunkhoz.
Köszönöm.
Helen vagyok.
Sophie.
Én pedig Rhona.
Cukrász vagyok, de most a szemközti pékségben dolgozom.
Köszönöm.
Ez… nagyon finom!
Ő pedig Angus.
A férje az alapító tagok egyike volt, de sajnos meghalt.
Angus nem sokkal azután csatlakozott. Azóta egyfolytában köt.
Megmutassam, hogy kell kötni?
Igen, kérem!
Lássuk csak!
- A sütit nem eresztem! - Ne is!
Ő a lányom, Lexi.
Egyetemista.
- Nehéz, amikor elmennek. - Hát még amikor visszajönnek!
És a férje?
Egy éve váltunk el.
Én négy éve.
Nekem van egy pasim a pékségben.
- Csak még nem tud róla. - Én férjnél vagyok.
Bár talán ő sem tud róla.
- Nem igaz. Dúl köztetek a szerelem. - Az már igaz.
Jó hallani, hogy így nevet. Graham halála óta egy szót sem szólt.
Még mindig nem hiszem el,
hogy a mi falunkban írja a következő Emma Gale-t!
Már régen el kellett volna jönnöm ide az édesapámmal.
De aztán megbetegedett, és nem jött össze.
Nagyon sajnálom.
Gyerekkorában a Dunbar kastélyban élt.
Vagyis a kastélyon kívül. Be nem mehetett.
- A család végezte a gondnoki feladatokat. - Mármint az ön családja?
Az én családom. A McGuinty család.
Akkor közénk tartozik!
McGuinty. Még nem hallottam ezt a nevet.
Kisfiú volt, amikor New Yorkba mentek.
Az iskolában volt egy McGuinty nevű osztálytársam.
Jó beszélőkéje volt.
Be nem állt a szája, folyton mesélt.
Callum McGuinty?
Igen, ő az.
Mi persze máshogy hívtuk.
McTurbószáj.
Az ő mosolyát örökölte.
Nem tudom, miért sírok.
Mert ezek a gyökerei, drága.
- Bárcsak hamarabb jöttem volna! - Nos, most itt vagy.
Látnod kell a Dun Dunbart, amíg még kastély.
- Hogy érted? - El fogják adni.
Sok régi kastély eladósorban van.
Aberdeenshire olcsóbb, mint egy Range Rover.
Egy Range Roverben kényelmesebben élsz.
Jaj, Angus!
Köszönjük.
Ez csodálatos.
Valaki egy trófeakastélyra vágyik?
Nekem nem úgy tűnt.
Akkor rosszabb. Lakásokat és golfpályát építenek a helyére.
Itt az ajánlat.
És elég tekintélyes.
Viszem a túrákat és az ajándékboltot.
Belementem az esküvőkbe, és egy-két temetés is jöhet.
Talán a sajátod.
Régóta vagyunk barátok.
Mindent megtettem, hogy megóvjalak az árverezéstől.
Több időre van szükségem, Ian.
Nincs idő, hacsak el nem adod a földeket.
Nem, azt nem tehetem.
- Myles… - Nem, az kizárt!
Ms. Brown megérkezett.
- Sophie Brown. Myles Dunbar. - Maga az arisztokrata seggfej?
- Maga a vevő? - Úgy tett, mintha itt dolgozna.
Myles Dunbarnak lenni munka.
Nem vehet meg egy kastélyt csak úgy, mint egy hamburgert.
- Azt mondta, ez egy átjáróház. - Neki nem adom el.
Mr. Dunbar!
Hivatalosan „herceg”.
Myles a Dunbar kastély 12. hercege.
Bocsásson meg, felség!
Hivatalosan „őméltósága”.
Van pár ötletem, hogy még hogyan nevezhetném.
Nem maga lenne az első.
Csak hogy tudja:
a cím nem jár a birtokkal.
Ha ez érdekli, 30 dollárért vehet főúri címet online.
Az egyetlen cím, ami érdekel, az a következő könyvemé,
amit a Dun Dunbar könyvtárában írok majd.
Nem adok fel 500 évnyi történelmet valaki szeszélye miatt.
- Ez nem szeszély. - Hát akkor mi?
- Hisz a szerelemben első látásra? - Nem, dehogy.
Én sem.
De ha hinnék, a Dun Dunbar iránt ezt éreztem volna, amikor megláttam.
Akár az otthon.
Igen. Az én otthonom.
És az apámé.
A birtokon élt. Sok évvel ezelőtt.
- A családja a magáénak dolgozott. - Találjon ki jobbat!
Azt hittem, a hercegek úriemberek.
Azok az angol hercegek.
Nos, ez nyilvánvalóan hiba volt.
- Úgy van. - Köszönöm.
- Szívesen. - Nem magának, neki.
Ugye tudod, hogy most adtad át a Dun Dunbart a banknak?
Mit adhatok?
Mit ajánl arra, hogy kitöröljem
a legarrogánsabb fickó emlékét, akivel valaha találkoztam?
Van rá megoldás.
Köszönöm.
Egy whiskyt! Nagyot.
Thomast tartsa meg!
Micsoda?
Egész életében itt élt.
- Megenyhült a szívem. - Szóval van olyanja.
Ha beleegyezek ebbe, van néhány feltételem.
Kilencvennapos letét karácsonyig.
Vissza nem téríthető.
- Még valami? - Most költözik be.
- Most? - Igen.
- És maga kiköltözik? - Nem.
Nem fogok magával lakni.
Nézze, ennek semmi köze magához vagy hozzám.
Nincs olyan, hogy ön és én.
Pontosan. Ha eladom az öreglányt, tudnom kell, hogy viseli gondját.
És tudnia kell, hogy milyen nehéz.
A Dun Dunbar egy élő, lélegző lény.
Folyamatos figyelmet igényel,
különben szétmorzsolódik, mint egy zabkeksz az esőben.
- Ajándékbolt? - Két font. Az ajánlat része.
Rájön, hogy hibázott, és egy hét múlva eltűnik.
Közben a letétjéből jól megélünk tavaszig,
utána meg kitalálok valamit.
- És ha nem megy el? - Elmegy.
Úgy megkeserítem az életét, hogy elege lesz a kastélyokból.
Nos, tényleg van tehetséged ahhoz, hogy elijeszd az embereket.
Te még itt vagy.
Igen, mert fizetsz. Bár nem sokat. Különben is, ki más viselne el?
A nőkre, akik kastélyokat vásárolnak!
Mindannyiunkra!
Egészségünkre!
Skóciában azt mondjuk: „Slàinte!”
Slàinte! Oké, akkor hát…
Mintha azt mondtad volna, hogy veszel egy kastélyt.
- Igen, azt mondtam. - Anya, részeg vagy?
Már nem. Megveszem a Dun Dunbart.
De miért?
Nem tudom megmagyarázni.
Az egyetlen érvem, hogy szerintem ő ezt akarná.
Előttem van az arca, amikor bemegyek az ajtón a kulcsommal.
Régóta nem láttalak így mosolyogni.
Igen. Mintha a sors akarta volna így.
Bár karácsonyig vele kell laknom.
Vele? Kivel?
Köszönöm, Eamon.
Hamish!
Szia, nagyfiú!
Bejelentsem önt?
- Viccel? - Ó, dehogy.
Megérkezett!
- Üdv! - Helló!
Tessék. A kastélyom kulcsa.
Most jön az igazi túra.
Igazibb, mint a 20 fontos verzió?
Először is tudnia kell,
hogy a birtokon van egy közösségi tulajdonú szélerőműpark,
ami megtermeli az energia 70%-át.
Fenntartható erdőgazdálkodást és biogazdálkodást is folytatunk.
Környezetvédelmi mérnök vagyok.
Négy év Oxfordban, kettő Cambridge-ben.
Oxford és Cambridge.
Ágyneműs szekrény, vécé.
- Kéne egy térkép. - Ajándékbolt, öt font.
Jakab király.
Ez pedig itt flamand, a 16. századból.
Ez itt az én szobám.
- Ide semmi okom bemenni. - Ebben egyetértünk.
További szobák. Nincs áram, a tető beázik.
Ez szép.
Az ötödik herceg itt halt meg, ebben az ágyban.
Szörnyű halált halt.
Okkal forgatnak horrorfilmeket kastélyokban.
Minden eső után beáznak, és itt évente 150 napon át esik.
A vízvezeték nem teljes, a 60 kandalló fele, ha működik,
a wifi szeszélyes,
a térerő még rosszabb.
De van folyóvíz?
Igen, folyik.
Mellesleg az emeletet nem fűtjük.
Túl drága.
Erre!
Szóval itt fog megszállni.
Nem lehet, hogy a herceg itt halt meg,
és még mindig itt van valahol?
Miért? Nem felel meg a szoba az elvárásainak?
- Van itt szekrény? - Van egy szék.
- Fürdőszoba? - A folyosón van.
A kandalló nem működik.
Jó lesz.
Rendben.
Mellesleg utánanéztem a családjának. A Brown nevet nem találtam meg.
- Az az asszonynevem. - Férjnél van?
Elváltam.
Igen, azt el tudom hinni.
Máris elmegy?
Kövessen!
Ezt nézze!
Ez meg mi?
Az apám.
Az apja neve „McGu”?
McGuinty. Elkapták, mielőtt befejezte volna.
Fura, hogy van itt valami, amit még nem láttam. Mikor írta?
Hatvan éve. Gyerek volt még.
Beszökött, és feljött ide.
Azt akarta, hogy tudják, hogy bejutott.
De egy szívtelen, felfuvalkodott fráter kipenderítette,
és kirúgta az apját.
- Az a nagyapám volt. - Bocsánat.
Én sem mondtam volna másképp.
Az apám sem volt kedvesebb.
A McGuinty markáns név. Megtarthatná.
Hamish!
Mit akarsz?
Igyunk egy csésze teát?
Oké.
Követlek.
Oké.
Eltévedtünk.
Csak egy csésze teát akarok. Túl sokat kérnék?
Azt hittem, ez a konyha.
Ha már itt van, nem töltene még egyet?
- Bezárhatta volna az ajtót. - Miért? Ez az én házam.
Most még az.
Most komolyan?
Kösz, Hamish.
Örülhetnél, hogy gyors halál volt. Tíz oldalon át is ecsetelhettem volna.
Vonszoltathattam volna egy kocsival. Megmérgezhettem volna higannyal.
Feldarabolhattam volna apró kis darabokra, hogy aztán a cápák elé vessem!
Azt meg honnan szerezte?
Maisie-től.
Első oldal. „Hiszel a szerelemben első látásra?
Én nem hittem.
A nevem Emma Gale.”
Mintha már hallottam volna ezt. Ó, igen. Ez a reklámszövege.
- Komolyan gondoltam. - Tényleg?
„Amikor először megláttam Winstont,
úgy éreztem, hazaértem.”
- Most felolvassa nekem az egészet? - Nem, az első oldal elég lesz.
Kaphatnék egy kávét?
Szolgálja ki magát!
Ha az a célja, hogy eltántorítson,
akkor a hideg szoba és a denevéres padlás kevés lesz.
Valóban?
Mi lenne hatásos?
Semmi.
„Nem riaszt el semmi – mondta Emma. Megszerzem, amiért jöttem.”
Ez aztán Pulitzer-díjas cucc.
Jó reggelt!
Emlékszel, mi történt, amikor lila volt, ugye?
Olyan csak egyszer volt.
Helló, üdv!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Mit csináltok? - Graffitikötés.
Fonalbombázás. Van ilyen. Feldobja a környéket.
- Hogy telt az első éjszaka a kastélyban? - Hűvösen.
Majd összemelegedtek.
Mármint a szoba.
Épp időben jöttél, hogy megelőzd a mészárlást.
Rhona le akarja vágni és zöldre festeni.
Remélem, hajról van szó.
Unom már így.
Talán segíthetek.
Queens legjobb borbélyának fodrászatában nőttem fel,
aki egyben hajszínszakértő is volt. Gyerünk!
- Arra gondoltam, kéne egy kis szín. - Rendben.
- Helen! - Halló!
Szia! Szükségem lenne a segítségedre.
- Oké. - A kastélyban.
- Tudja, hogy jövünk? - Most írtam neki.
Nagyszerű.
Ó, ez tökéletes.
Gyerünk, lajhárok!
Az szép lesz abban a szobában.
Jövünk, ahogy tudunk, Speedy Gonzales. De nagyon sietsz!
Ne maradj le! Itt jön a kötőkommandó.
- Még sosem voltam az emeleten. - Látod, hogy nem sokról maradtál le.
Ez tökéletes.
- Nem olyan tökéletes, mint a hajam. - Igaz, ami igaz, jól áll.
Nos, ez egész pofás.
Tényleg?
Hol a fiókos szekrény? És a lámpák?
Nem is tudom.
Talán romlik a memóriád.
Nem. Mindenre emlékszem.
- Oké, mi van veletek? - Semmi.
Ez mindig is így volt.
És?
Talán randiztunk egy ideig, mielőtt hozzámentem Seanhoz.
De most már nem vagy házas, ugye?
Köszönöm.
Hogy köszönhetném meg?
Ugyan! A kötőklub tagjai gondoskodnak egymásról.
A kötőknek senki nem tehet keresztbe. Ugye, Angus?
Egész életemben ismertem Mylest.
Önteltnek és zordnak tűnik, de a felszín jó szívet takar.
Ezt most talán még nehéz meglátni.
Jobb bérbeadót keresve sem találnánk. Az már biztos.
Bérbeadót?
A családom generációk óta bérlő a dunbari birtokon.
Az enyém is.
A 11. herceg eltékozolta a család pénzét,
Mylesra csak egy üres címet hagyott,
egy adóssághegyet, és az egész falut, ami rá számít.
Az egész falu?
Ezért adja el a kastélyt.
Hogy ki tudja fizetni a földek adósságát.
Így bármi is történik,
mindenkinek lesz hol laknia.
Kivéve őt.
Gyere a vizsgák után! Karácsonyozhatnánk itt.
- Anya, apa nem mondta, ugye? - Mit nem mondott?
Karácsonykor feleségül veszi hogyishívjákot.
Nos, jó nekik.
Megígértem, hogy megyek, de nem muszáj.
Szívem, menned kell.
Ez ő?
Myles!
Ő a lányom, Lexi.
- Örvendek. - Én is.
Később hívlak.
Köszönöm.
Nem önnek szántam.
A nedvesség tönkreteszi a könyveket.
A kötőklub mesélt pár dolgot.
Lehet, hogy félreismertem önt.
Kétlem. Szóval, ki az a hogyishívják?
- Hallgatózott? - Talán hallottam egy-két szót.
A nő, akiért a férjem elhagyott.
Akkor maga jól járt. Nyilvánvaló, hogy a fazon kettyós.
Ez szinte bóknak hangzott.
Inkább sértés az exférjének.
Nos, elfogadom.
Ha őszinte akarok lenni, nem csak az ő hibája volt.
Az elmúlt évtized nagy részét a gép előtt töltöttem.
Egyszer én is voltam házas. Régen.
Egy előkelőbb címért hagyott el.
Címvadász volt.
Gyakorlatilag igen.
Azt hittem, boldogok vagyunk.
Legalábbis én az voltam.
Amikor elhagyott, visszajöttem ide, hogy összeszedjem magam.
Azóta a Dun Dunbar az életem.
Miket hordok össze? Úgy beszélek, mint a maga egyik hőse.
- Olvassa a könyveimet? - Az emberek elmennek, és mi túléljük.
Sosem gondoltam,
hogy életemnek ezen szakaszában egyedül leszek.
Nincs egyedül.
Itt van Hamish.
Gyerünk!
- Mi van? - Látom, hogy épp nem ír semmit.
Nézze a bolyhos teheneket!
Reggeli csúcsforgalom.
Birkák.
Maga talán drága pulcsikként ismeri őket.
Tényleg? Mint amit épp visel?
Az is eladó ott.
- Kilátás az óceánra, minden szobából. - Központi légkondi.
És saját temetője van.
Jó értékesítési szempont.
Pontosan. Örökké ott maradhat.
Van még egy hely, amit szeretnék megmutatni.
Nézzen a lába elé!
Ez itt Dun Glen szent kútja.
Vigyázzon!
Mik ezek?
A helyiek adományai. A legenda Dunbar első hercegnőjétől származik.
Amikor kitört a háború, felöltötte a harcosok ruházatát,
és egy nyakláncot tett a kút szélére a hősök bátorítására.
És mi történt?
Harcba indult.
Kiderült, hogy harcos szíve volt.
Megmentette a falut,
és beleszeretett egy férfiba, aki mellette harcolt.
Egy közemberbe.
Ez gyönyörű.
Az. Ha szereti az efféle meséket.
Együtt maradtak?
Szentestén megesküdtek a Dun Dunbarban.
Meghívták az egész falut.
Ez a hagyomány aztán egy-két évszázadon át élt.
Karácsonyeste a Dun Dunbarban a falunak.
Feleleveníthetnénk.
Mi?
A tulajdonos.
Majd meglátjuk.
Oké, vége a túrának.
Ne zárjuk le a kocsmában?
Tudja…
nem igazán töltök ott sok időt.
Meglátjuk.
Sophie!
Ő is itt van!
Mindenki itt van.
- Jaj, ne már! - Nem, nem akarok.
- Mi bajod van, ember? - Nem tudok énekelni.
Persze hogy tudsz énekelni. Mindenki tud. Gyerünk!
Szépséges rétekre árad a fény
A Loch Lomond napsütötte partján
De szívem szerelmét már nem látom viszont
A Loch Lomond szépséges partján
Rád vár a kőút, és rám vár a földút
Én érted a Felföldet bejárnám
De szívem szerelmét már nem látom viszont
A Loch Lomond szépséges partján
Nyomás!
Gyerünk!
Menj!
- Ez váratlan volt. - Igen.
Köszönöm.
Nincs mit.
Úgy értem…
ez nem randi volt, vagy ilyesmi, ugye?
- Dehogyis. - Nem.
Kézfogás?
Miért ne?
- Jó éjt! - Jó éjt!
És ez nem randi volt.
Értettem.
Gyere, Hamish!
Gyerünk!
Hamish!
Te kis áruló.
Nos, már eltelt egy hónap,
és még mindig itt van.
Pontosan 32 nap.
Úgy tűnik, kicsit összemelegedtetek.
Tartsd közel az ellenségeidet!
- Figyelj, Thomas! - Igen?
Gyere ide!
- Mi van? - Árulj el valamit!
- Kezdek úgy kinézni, mint ők? - Nem nyilatkozom.
- Nem, rosszabb. - Nem?
Nem. Egész életedben azon voltál, hogy ne legyél olyan, mint ők.
Hát ne legyél!
Hogy érted?
Régóta egyedül vagy ebben a kastélyban.
- Nem, itt vagy te. - Igen.
És mégis itt állunk,
és régi festményeket nézegetünk olyanokról, akiket utálunk.
„A szél beszélt hozzá.”
Eh, szél?
„A kút beszélt hozzá.”
Mi a francot mondott a kút?
„A kút egy történetet suttogott vágyódó szívének.”
- Szia! - Mondd, hogy legalább elkezdted!
Elkezdtem.
Mi a terved?
Nincs pontos tervem.
- Csak gyere haza! - Nem tudok.
Nem menekülhetsz Skóciába, hogy elbújj egy kastélyban.
Miért nem?
Nem mondom, hogy az életed függ ettől a könyvtől.
- Köszi. - De a karriered igen.
És ismerlek téged, Sophie. Egész életedben ezért dolgoztál.
Anélkül ki lennél?
Nem tudom.
Rendben, emberek. Kövessenek!
Később hívlak.
Ez pedig az a szoba, ahová a harmadik hercegnő visszavonult…
Elnézést!
Itt se vagyok.
Te jó ég, ez Sophie Brown!
Kedves látogatók, ha kérhetném…
Az összes könyvét olvastam. Lőhetnék egy szelfit?
Természetesen.
Igen. Jól van. És most folytassuk! Remek.
Tudja, mit, Thomas? Van egy ötletem. Nem vezethetném a túrát?
- De! - Igen!
Kérem!
Nos, miért is ne?
Köszönjük.
William Wallace, Edinburgh várának építőmestere
a saját kezével építette ezeket. És legendák sora övezi őket.
Szóval 1745-ben
Dunbar hatodik hercege elbarikádozta a régi várfalakat,
és három héten át kitartott a brit sereggel szemben.
Az évszám 1746. Ötödik herceg. És négy hétig tartotta a várat.
Az ott pedig…
valaki, aki úgy fest, mint egy herceg.
Pont úgy is jár.
És tényleg herceg!
Nagyon élvezetes túra volt!
Örömmel hallom.
Jöjjenek máskor is!
Úgy tűnik, fel kell töltenünk a készletet.
Talán a könyveiből is betárazunk.
- Az azért túlzás lenne. - Szép munka volt.
Köszönöm, Thomas.
Helló!
Nos, úgy tűnik, jót tesz az üzletnek.
Tudod, nem lenne rossz, ha valakit újra beengednél.
Beengedni?
Épp lerázni próbálom, te balfék, talán elfelejtetted?
Ez meg mi?
Sophie-ért jöttek.
Nagyszerű.
- Helló! - Maisie!
Valahogy más a külsőd.
De nagyon bájos.
Köszönöm.
Sophie műve.
Sophie-é?
Ő csinálta a hajamat.
És az enyémet is.
Mindenkit ő fodrászolt?
Engem nem kell!
- Bocs, hogy késtem. - Ugyan már!
Szállj be! Jó meleg van benn.
- Szia! - Gyerünk!
Helló, Angus!
Ez az.
Indulás!
- Hogy áll az írás? - Rendben. Szóval…
Egy whiskyt! Hagyja itt az üveget!
Akkor most már törzsvendég?
Nagyon vicces.
Lehet, hogy kötni tanulna.
Próbáltam tanítani, mikor kicsi volt.
Ne less!
Azért vigyázzon a falra!
Beszélnünk kell.
Miről?
Odakint.
Én próbálok nyitott lenni, de…
nekem ez a dolog nem működik.
Milyen dolog?
Maga.
Maga egyszerűen… túl sok. Mindenhol ott van.
A szoba berendezése, az ajándékbolt, a túrák.
Ellopta a kutyámat. A kötőklubot!
Mi a következő? Polgármesterjelölt lesz?
Lesznek választások?
Ez nem áll a megállapodásban.
- Nem? - Nem.
Ami szerint elűz, és én bukom a letétet?
Lehet, hogy nem jártam Oxfordba vagy Cambridge-be,
de tudok szerződést olvasni.
Ép ésszel senki sem írta volna alá, de én igen.
És mivel kivárom a letéti időt,
itt maradok karácsonyra és újévre.
Talán sosem megyek el. Talán ez a következő fejezetem.
Nem tudom.
Nem tudok semmit.
És ez ijesztő.
Gondolom, ügy letudva, igaz?
Kössetek tovább!
Gyere, Hamish! Jó fiú.
Mit csinál?
- Nem szeretem a befejezetlen ügyeket. - Ó, persze.
Megszabadul apám nevétől.
- Köszönöm. - Nem maga az oka.
Itt dolgozott. A kastély történelmének része.
- Ez bocsánatkérés? - Nem, nem az.
Elfogadom.
Nem kérek bocsánatot.
Azt is elfogadom.
„A kút egy történetet suttogott a szélnek egy nőről.”
A fenébe is, ez szörnyű.
Beszélj hozzám, harcos asszony!
Egy hét múlva karácsony. Legalább az első oldal legyen meg!
Gyerünk, harcos amazon! Beszélj hozzám!
Kérlek, mondj valamit!
Bújj be!
Nem segítene behozni?
Hoztam egy fiókos szekrényt.
Ezt nekem hozta?
Igen.
A padláson találtam.
Rendbe hoztam egy kicsit.
Gyönyörű.
Hogy van Emma Gale?
Emma Gale-lel elváltak az útjaink.
Egy másik történetet szeretnék elmondani.
Nofene! Miféle történetet?
Egy nőről szól,
egy kútról és egy kardról.
Csak úgy gyilkolászik?
- Nem, megment egy falut. - Mitől?
El kell olvasnia.
Majd küldjön egy példányt New Yorkból!
Adja meg az új címét!
Köszönöm.
Nagyon tetszik, Myles.
Örülök.
Myles!
Beszélnünk kell valamiről.
Kell egy karácsonyfa
a bálterembe.
Szóval mit csinál általában karácsonykor?
Ezt.
Igazából…
ez lesz az első karácsonyom, amit Lexi nélkül töltök.
Akkor miért nem hívja meg?
Esküvőre hivatalos.
Ó, hát persze.
A kettyós és a hogyishívják.
Oké, szóval a „kettyós” idiótát jelent.
- Igen. - A „zakkant” is. És a „suttyó”?
- Gerinctelen idióta. - A „dinka”?
Mihaszna idióta.
Értem.
És a „tuskó”?
Az inkább seggfej.
Értem.
Ehhez mit szól?
Igen. Ez szép darab.
Mit csinál?
Akárhányszor kivágunk egy fát…
kettőt ültetünk a helyére.
Ez szép szokás.
Legyen minden jobb állapotban, mint ahogy találtam!
- Igen. - Megérkezett a dunbari kötőklub!
Korán van még a partihoz, nem?
Nos, az ő segítségük nélkül nem lesz parti.
De a fatörzstortám nélkül se. A Dun Dunbarnak sütök!
Ez csodálatos!
- Jaj, őméltósága! - Igen?
El sem tudom mondani, mennyit jelent mindenkinek a faluban,
hogy a kastélyban ünnepelhetünk.
Nos, bárcsak az én érdemem lenne, de minden az ő műve.
Igazából a miénk.
Bár nincs olyan, hogy mi.
Nem.
Elnézést!
Ne aggódjon miatta! Csak útban lenne.
Ez szép, nem?
Talán itt az ideje, hogy ezek a cuccok újra napvilágot lássanak.
- Ezt nem hiszem el. - Nézd!
Emlékszel erre? A háromlábú tehened.
Háromlábú, de jobb, mint ez az izé.
Ne gúnyold ki a birkámat!
- Kemény meló volt. - Emlékszem.
Ez itt kivágott egy darabot az apja kedvenc székének hátsó részéből.
Aztán el kellett dugnunk az istállóban. Emlékszel?
Kötőklub, kezdhetjük?
Szikrázik a hó
Nevetésünk messze száll
És a kis csikó
A szánnal meg sem áll
Tág a lélek itt
Akár a láthatár
S jókedvünknek hangjait A szél is tudja már
Csengőszó, csengőszó
Cseng és bong az út
Kis szánunkkal a csengős csikó
Nagy vidáman fut
- Csitt! - Szóval…
Ne már! Azt akartam mondani, hogy van három…
- Segíthetek? - Igen.
Egy szobát szeretnénk ma éjszakára.
Hogyne. A karácsonyi romantikus csomag még szabad.
Este pezsgő, reggeli az ágyban, korlátlan Netflix-hozzáférés.
Köszönjük. Jó lesz.
- Igen. - Nagyon jó.
- Szabadna a nevüket? - Donatelli.
Remek.
Talán igaza van a partit illetően.
Azt mondta, igazam van?
Mondom, „talán”.
Azt hiszem, tudnia kell,
hogy az a szoba, ahol az ötödik herceg meghalt…
Az a sztori kamu.
A legvacakabb szobát szántam önnek.
Tudom. Az ötödik herceg a cullodeni csatában halt meg.
A hatodikat ledobta a ló,
és a tizenegyedik, az apja egyedül halt meg egy londoni hotelben.
Úgy van.
Már megint?
Elnézést!
Gondolom, tudja, én hogy halok meg.
Lenne pár ötletem.
Áramütés.
Nem higanymérgezés?
Vagy cápavacsora?
Hát…
az is biztosan megoldható.
Biztos a maga díszkivilágítása miatt van.
Persze, a karácsony a hibás.
Sosem mondanék ilyet.
Magát hibáztatom.
Szerintem itt szükség lesz erre.
A múltkori ezermesteri kudarcod alapján
hosszú, sötét éjszakánk lesz.
Köszönöm, Thomas.
Jó érzésem van ezzel kapcsolatban.
Olyan otthonos érzés.
Mondtam, hogy a rajongóid nem akarnak mást.
Emma Gale-t akarják.
A Harper leszerződne négy újabb könyvre.
Claire…
Fellépsz a reggeli műsorokban, bemutatod az új Emmát.
Emma Gale nem valódi személy.
Én, Sophie Brown, az vagyok.
Talán nem is Sophie Brown.
Sophie McGuinty.
- Az meg ki? - Majd elmondom, ha rájöttem.
Ajánlom, hogy jól tudjon írni!
Mi ez a gyertyafény? Visszamentél az időben?
Megjavította.
Istenem! Te sosem jössz haza, ugye?
Beleestél ebbe a pasiba. A grófba!
Herceg.
Tudod, mit? Ez is egy megoldás.
Hercegnő leszel, az nem rossz arculatváltás.
Senki sem fog emlékezni erre a fiaskóra. Ez… Ez zseniális!
- Állj rá a témára! - Viszlát!
Nos, holnap van szenteste.
Tudok róla.
És másnap karácsony.
Általában így szokott lenni.
Nem vallanád be, hogy érzel iránta valamit?
És ha bevallom, az változtat bármin is?
Tönkre akar tenni.
- Tönkretenni? - Aha.
Évek óta nem láttalak ilyen boldognak.
- Mit tudsz te? - Mindent.
- Üdv mindenkinek! - Helló!
Sajnálom, hogy elkéstem.
Érdekelne a köz véleménye erről a ruháról.
A kilences hálószobában találtam.
- Túl sok? - Egyértelműen túl sok.
Muszáj felvenned!
Gyönyörű.
- Nem is tudom, hogy passzol-e. - Átszabhatom.
Oké. Rendben.
De mindenki másnak is
hoztam valamit.
Talán nem kéne mindenkinek a Dun Dunbar ruháit viselnie.
Nem Dun Dunbar. Saks Fifth Avenue.
Köszönjük.
- Ez az öné, uram. - Köszönöm.
Csoda szép! Köszönöm.
Rhona, ez gyönyörű!
- Ez csodás! Köszönöm. - Köszönjük.
Illik a hajadhoz.
Ha ebben meglát, újra belém bolondul!
Mit gondolsz? Én vagyok ez?
Igen, ugye?
Hamish!
Hamish, add azt ide!
Ne! Add ide!
Ereszd! Add ide!
Mit művel?
Sajnálom.
Megtaláltam ezt a ruhát. Gondoltam, felvehetném holnap este.
Kivéve, ha az anyjáé vagy a nagyanyjáé volt.
Nem szabadna ezt viselnie.
Egy ruha miatt haragszik rám?
Nem.
Magamra haragszom.
Miért?
Én is haragszom magamra.
Várj!
Nem…
Nem szabadna ezt tennünk.
Nem.
Tényleg nem szabadna.
Boldog karácsonyt, Angus!
- Jó reggelt! - Magának is!
És boldog karácsonyt!
- Segíthetek valamiben? - A világon semmiben. Ez az én területem.
Rendben.
Milyen szép!
Köszönöm, Thomas.
Jó reggelt!
Ez meg mi?
Mi lenne? Reggeli.
- Milyen figyelmes tőled! - Én már csak ilyen vagyok.
Hölgyeké az elsőbbség.
Köszönöm.
Van még valami?
Nem.
Ez minden.
Gyere, Angus!
Hagyjuk magukra a turbékoló madárkákat!
Ugye tudod, hogy egy órán belül elterjed?
Micsoda?
Hogy mi…
- Mi is vagyunk? - Talán nem kell nekünk cím.
- Nos, én Dunbar hercege vagyok. - Tényleg?
Ezt sosem említetted.
Nem mondod, hogy szereted a havat karácsonykor?
Na gyere!
Nos, mi van még hátra?
- Mintha mondani akarnál valamit. - Nem igazán.
Akkor majd én!
Muszáj?
Gondolkodtam rajta,
hogy mi legyen karácsony után.
- Mert arra gondoltam… - De sokat gondolkodtál!
- Te mit gondolsz? - Én próbálok nem gondolkodni.
Maradhatnál.
Maradjak?
A Dun Dunbarban.
Úgy érted…
megengednéd, hogy vendégként maradjak a helyen, ahol egész életemben éltem?
- Nem vendégként… - Akkor?
- Bérlőként? - Nem.
Talán a barátodként? Vagy Mr. Emma Gale-ként? Mi a neve?
Winston, ugye?
Igen. És jól tudjuk, mi történt vele.
- Mit beszélsz? - Én mit beszélek?
Csak úgy idejössz…
megveszed a kastélyomat,
átveszed az uralmat az életem felett,
aztán felajánlasz egy szobát a házamban!
Be sem kellett volna engednem téged.
Nem mehetsz el csak így.
Ó, elnézést!
Talán engedélyt kérjek, felség?
És én még azt hittem, hogy boldogok lehetünk.
- Megint ez a „mi”. - Igen, „mi”. Így van.
Két ember, akik együtt töltöttek három hónapot.
Jól megvoltam, amíg meg nem jelentél.
- Tényleg? - Igen.
Úgy tűnik, te nyertél.
Mert ez a hely csak rád emlékeztetne.
Lefújom a szerződést.
Élvezd a 12 üres hálószobádat!
Hagyd itt a kulcsot!
Igazi arisztokrata seggfej vagy.
Ne mondd, hogy nem szóltam!
Hiányozni fogsz, Hamish.
Igen, hiányozni fogsz.
Ne aggódjon! Én is mindennap csinálom.
Jaj, ne!
Viszlát, Thomas!
Tényleg hagyod, hogy elmenjen?
Ez volt a terv.
Te és a te makacs Dunbar-büszkeséged.
A kastélyoknak kell hogy legyen fala. Az embereknek nem.
A kastély nélkül nincs semmim.
És mit ér ez a hely,
ha nincs itt senki?
Holnap indul a gépem. Elvinne valaki Edinburgh-be?
Sophie, ne menj el!
Eljöhetnek hozzám látogatóba.
Mindannyian. Bármikor.
És ne aggódjanak a birtok miatt,
mert törlesztem az összes jelzáloghitelt.
Majd…
mindent elintézek, ha hazaértem.
Ezt nem teheted.
Vegyék úgy, hogy ez Emma Gale ajándéka!
A barátságuk a világot jelenti nekem.
Hibát követtem el. Ennyi.
Szeretni valakit
sosem hiba.
- Ezt higgye el nekem! - Angus!
Gondolom, akkor most odaadjuk a karácsonyi ajándékainkat.
Köszönöm.
Jaj, egyszerűen imádom!
Nagyon tetszik.
Köszönöm.
Ezt a csomagot Thomas küldi.
A ruha.
Ha meggondolnád magad.
Halihó!
Mi van itt? Nézzük csak!
- Boldog karácsonyt! - Viszont!
Gyorsan megnézem.
Mi történt?
- Kaput. - Kaput?
Kipurcant, hogy úgy mondjam.
- Mit csinál? - Visszamegyünk.
Másik kocsiért?
A kocsmába. Egy kupicára.
Szenteste van.
Csak nem ő az egyetlen sofőr a városban.
Edinburgh két óra innen, hóban több,
és mindenki a partira megy.
A te partidra.
- Mindenki? - Nem ez volt a terv?
Akkor kölcsönkérem a kocsid, aztán visszaküldöm.
És mikor vezettél utoljára sebváltóst az út bal oldalán?
Hóviharban.
Már nem havazik.
Edinburgh-ben igen. A férjem úton van, most hívott.
És maga, Angus? Elvinne a reptérre?
Maradj éjszakára! Reggel majd valaki elvisz.
Rendben.
De a partira nem megyek.
Egyedül lesz itt szenteste?
- Megleszek. - Nem leszel meg.
De igen.
Lexi drágám, szia!
Itt anya. Csak boldog karácsonyt akartam kívánni.
Valószínűleg az esküvőn vagy.
Ha eldobja a csokrot, nehogy elkapd!
Rendben. Szeretlek!
- Helen! - Boldog karácsonyt!
- Befelé! - Menjünk be!
„De Winston nem halt meg.
Kómába esett, amikor lezuhant a lépcsőn.”
„Döbbenetére nem Winston teste volt az, ami ott feküdt.
Hanem az ikertestvéréé, Mylesé.”
Sophie, úgy sajnálom!
Komolyan?
Sophie!
Te kettyós!
Kettyós vagyok.
Jól van, gyerünk!
Nem számítottam erre.
És rád sem.
Hozzászoktam a dolgok egy bizonyos rendjéhez,
és az, hogy valaki idejön, és csak úgy…
Talán végre rájöttem, hogy elveszítem a kastélyt.
De inkább veszítsem el a Dun Dunbart…
mint téged!
Akarsz egy kastélyt?
A tiéd.
Visszamennél Amerikába? Nem tartalak vissza.
De nem ígérem, hogy nem követlek.
Mert én…
reménytelenül és szánni valóan beléd szerettem.
Szánni valóan?
Talán csak reménytelenül.
Én is szeretlek, te suttyó!
Kettyós vagy.
Az vagyok, ugye?
- Helló! - Örülök, hogy itt vagytok! Szép estét!
- Tom! Csirió! - Hol van?
Nem tudom.
Pazar!
- Csak utánad. - Akkor bent!
Óvatosan a pezsgővel!
Be kell ugranod helyette.
Most inkább magamért teszek valamit.
Maisie!
Megtisztelnél egy tánccal?
Épp ideje volt.
Hölgyeim és uraim!
Hadd jelentsem be
Dunbar 12. hercegét
és Sophie…
McGuinty úrnőt!
- Itt van. - Akkor jó.
Hölgyeim és uraim!
Kérhetek egy kis figyelmet?
Nem sokkal ezelőttig
ez a hely olyan hideg volt, mint a Firth of Forth szelei.
Annál is hidegebb!
Köszönöm, Eamon.
És én azt hittem, hogy ez a kastély vagyok.
Sőt, pusztán a kastély vagyok.
Aztán…
megismertem egy leányzót, aki az arisztokrata seggemre ejtett,
és megtanította, hogy karácsonykor a szeretteinkkel kell lennünk.
És rájöttem, hogy ti,
akik itt vagytok,
ti vagytok a szeretteim.
A családom vagytok.
Ezért mostantól a Dun Dunbarban
karácsonykor minden más partit felülmúló parti lesz.
Most pedig
hadd mutassam be
mindenkinek…
annak a Callum McGuintynek az unokáját,
aki e földeken dolgozott,
és volt oly bátor, hogy belevésse a nevét ebbe a kastélyba!
Lexi!
Mit keresel itt?
Myles küldött egy repülőjegyet.
És apád esküvője?
Majd megyek a következőre.
Kérsz egy italt?
Köszönöm.
Tanulok.
Végül is Oxfordba jártál.
És Cambridge-be.
Ó, hát persze.
És most igyunk a McGuintykre!
- A McGuintykre! - A McGuintykre!
Rhona, igazán kitettél magadért.
- Mindet ő sütötte. - Tényleg?
- Boltot kéne nyitnia. - Hogyne!
Körbeadom.
- Kóstoltátok már? - Te jó ég!
- Rhona megőrült. Ez csodálatos. - Ez kész műalkotás!
Angus!
Hamish!
Táncolj, Angus!
Hát akkor…
boldog karácsonyt, Hamish!
Mondd, ehhez mit szólsz?
Harcos szív.
Sophie McGuinty regénye.
Tetszik, ugye?
„Manapság…
nem mindenki hisz…
a happy endben.
De én talán igen.”
Boldog karácsonyt, anya!
Boldog karácsonyt, drágám!
Jó reggelt és boldog karácsonyt!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Sophie, drágám…
Van számodra egy kis ajándékom.
A kulisszák mögül.
Adam, add meg a végszót! Tökéletes. Kösz.
Mindhárom kamerával forgatunk?
Ez imádni való!
Sophie, gratulálok
a fantasztikus új sikerkönyvedhez, a Harcos szívhez!
Köszönöm. Jó, hogy újra itt lehetek.
Mindenki úgy véli, hogy ez az eddigi legjobb regényed.
A legjobb könyvem! Ebben talán végre happy end lesz.
- Ezt akarják az emberek. - Jaj, nem olyan happy end.
Mióta utoljára itt jártál, úgy tűnik, az életed kész tündérmesévé vált.
Vettél egy kastélyt Skóciában, és Írországba… Skóciába költöztél.
- Egy új tartomány. - Disneyland mellett.
- Attól egy kicsit arrébb. - Pontosan.
Igaz az, hogy hercegnő leszel?
Várjunk, esküvő lesz, vagy csak… Mi van?
- Illetve… - Lánykérés nem volt!
És hogy oldják meg?
- Tudom. - Heti öt nap. Érted, ugye?
Igen.
Komolyan.
Üdv újra itt, Sophie,
és hatalmas gratula a kolosszális bestselleredhez!
Miket beszélek? „Kolosszális.”
Nem, vicces volt, hogy ez a szó pattant ki a fejedből.
A „kolosszális” egy nagyon kemény, férfias jelző,
nem egy szexi, finom, nőies, puha szó.
Meglepett.
…bestsellered, a Harcos szív.
Köszönöm.
A feliratot fordította: Büki Gabriella