Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
EMMA GALE BLIR KÄR AV SOPHIE BROWN
"Tror du på kärlek vid första ögonkastet? Inte jag heller."
Det var orden som startade Emma Gales framgångssaga.
I 20 år och 12 romaner verkade inget kunna gå fel.
Förrän nu.
Hej, ms Brown. Välkommen till The Drew Barrymore Show.
Tack.
Kan jag inte bara gå hem och vänta tills det blåser över?
Det blåser inte över, det är en mediastorm.
Vet du hur många som hatar dig på grund av den här boken?
Många?
Dags för show!
-Jag trodde att du var min vän. -Just nu är jag din agent.
Så gå ut och charma alla.
Och se inte så lång ut.
Det är skrämmande.
Jag antar att det är möjligt att du inte har läst en Sophie Brown,
men tro mig, du känner någon som har det.
Och gissa om jag har frågor!
Hjälp oss att välkomna tillbaka min vän, den bästsäljande författaren Sophie Brown!
Tack!
Hej! Tack för att jag fick komma. Jag klarade mig hit med livet i behåll.
Jag gjorde det knappt.
Om ni tittare undrar vad vi pratar om,
så har Sophie Brown en mängd olyckliga fans där ute.
Du menar nog före detta fans.
Vi är nog lite brydda över slutet på din senaste bok.
Jag vet att Winston charmade många läsare.
Så varför dödade du honom?
Dina läsare älskade Winston.
De kanske inte kände honom som jag.
Vi får inte alltid vårt lyckliga slut.
Jag brukar inte göra det här,
men jag måste hålla med fansen.
Han förtjänade inte att falla nerför trappan.
Då är du på deras sida.
Du mördade en man som jag var kär i.
Vad ger dig rätten att radera honom?
Jag är författaren.
Ja, men det är kanske svårt för dig
att skilja ditt verkliga liv från sagan i dina böcker.
-Va? -Du har haft ett jobbigt år.
Din man lämnade dig, och skilsmässan var väldigt stökig.
Men Winston är en påhittad person.
-Var han det? -Ja.
Och döden var inte utdragen.
Jag kunde ha tänjt ut den över tio sidor.
Jag kunde ha dragit honom bakom en bil, förgiftat honom med kvicksilver.
Jag kunde ha hackat honom i små tärningar och matat hajarna med dem!
Vi är strax tillbaka.
Jag vill kunna skriva i pyjamasen, inte skrikas åt av främlingar.
Morfar inspirerade dig väl?
Du satt i frisersalongen och lyssnade på hans historier.
-Ja. -Om slottet.
Om Skottland.
Han sa att han smög in en gång.
Ja.
Han berättade det ofta.
Kommer du att klara dig? Jag kan komma nästa helg.
Absolut inte. Stanna på college.
Oroa dig inte för mig. Jag reder mig.
Okej.
Jag måste glömma Emma Gale-fiaskot ett tag.
Jag måste bort härifrån.
Dun Dunbar.
Slottet.
Jag åker till Skottland.
Det är långt bort och rofyllt, och ingen känner mig där.
Det är toppen, mamma. Du får äntligen ta semester.
Det är ingen semester.
Det är en jobbresa.
Bara tills allt negativt har lagt sig.
Jag kan skriva den nya Emma Gale,
låta Winston återuppstå, och sen blir allt som vanligt igen.
Ja, men lova åtminstone att besöka slottet.
Jag lovar.
Det är jag.
Du är amerikanare!
Ja.
Det sa ingen.
Varifrån är du?
Var är du från?
Nej.
Det här är allt bagage jag har.
Inga problem.
Tack.
FARVÄL, EMMA GALE
VÄLKOMMEN TILL DUNBAR INVÅNARANTAL 153
ORTSKÄNNEDOM
SKÖNA SÄNGAR, SKOTSK FRUKOST
GOD MAT, VARMT VÄLKOMNANDE
Hamish, nej!
Hamish, sluta!
Jag är glad att du var här.
Han brukar inte gilla främlingar.
Inte du heller, din dobber.
Tack.
Ha en trevlig vistelse.
Hej. Hälsar du mig välkommen?
Hej. Kan jag hjälpa er?
-Jag ska checka in. -Utmärkt. Följ med mig.
Är inte det Sophie Brown?
I vår lilla by? Var inte dum.
-Välkommen till byns värdshus. -Tack.
Jag har en bokning under Sophie Brown.
Sophie Brown, författaren?
Jag borde inte erkänna det, men ja.
Jag har läst alla era böcker.
-Jag läste just ut den sista. -Underbart.
-Får jag fråga en sak? -Javisst.
Varför vänta så länge med att ha ihjäl Winston?
-Va? -Jag hoppades på det från början.
Jag gillade aldrig slusken. Han var för perfekt.
Vet du vad? Jag gillade honom inte heller.
-Skitstöveln. -Ja.
-Jag dödade honom. -Bra gjort, Sophie Brown.
"Slusk". Kan du komma på fler namn?
Vad ljuvligt!
Det var snällt sagt. Ni är nog van vid något annat.
Faktiskt…
…är det precis som jag hoppades.
Ligger slottet Dun Dunbar nära?
Ja, på andra sidan kullen.
Om ni behöver något mer, bara ring.
Tack. Och säg Sophie.
Maisie.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Skottland? Verkligen? Varför frågade du inte mig först?
Du skulle ha avrått mig.
-Hur länge har vi känt varandra? -För länge.
Sen första sidan i fjärde boken. Och när har jag haft fel?
-Titeln på sjätte boken. -Förutom det.
Lugn. Jag ska skriva.
Bra! När får jag se några sidor?
Snart. Den skriver nästan sig själv.
-Hej då. -Hej.
Nu ska vi se. Här är presentbutiken.
Nej tack.
Nej, ni går förbi butiken.
Ni vill väl inte gå utan en souvenir?
Nej tack.
Kiltar, kökshanddukar, glasunderlägg? Alla med klanens vapen, förstås.
Naturligtvis.
Må era resor gå som smort.
Funderar du på något?
Flera saker.
En sak kunde vara att laga biblioteksdörren.
-Det är svårt att få hit folk. -Ja, och ännu svårare att få ut dem.
Hejsan.
Hej.
-Så du jobbar här också? -Var de än vill ha mig.
Du missade visningen. Nästa är på torsdag.
Får jag gå runt lite själv?
Jag är rädd för att…
Det går bra, Thomas. Jag gör det.
-Jag vill inte försätta dig i knipa. -Jag tar risken.
Den här vägen.
Det finns över 3 000 slott i Skottland.
En del har anor från 1300-talet.
De här adelsdamerna berättar historien
om alla som har levt, jobbat och stridit här.
Titta vilken trappa!
Ja, det är en av fem.
Vad finns där uppe?
De övre våningarna.
Här har vi musikrummet, där den tredje hertiginnan skrev en diktsamling.
Har du läst den?
Ja. Jag rekommenderar den inte.
-Är du här över dagen? -Lite längre.
Turister brukar inte stanna i vår by. Vi är mer av en "drive-through".
Dun Dunbar byggdes av den första hertigen av Dunbar åt sin fru.
Slottet har ägts av samma familj i 500 år.
-Vem äger det nu? -Bara ett kungligt arsle.
-Hamish? -Åh, jisses!
-Okej, hej. -Jag har aldrig sett honom så här.
-Har du kött i fickan? -Ja, så klart.
Jag har alltid en köttbit på mig.
Ut med dig nu. Seså, ge dig av.
Jag ber om ursäkt.
Det är okej.
Här är den äldre delen av slottet.
Den dateras till år 1500.
Dunbars höll klansmöten och storslagna fester här inne.
Kom. Det finns mer.
Den här trappan byggdes medsols.
Bästa sättet att försvara sig mot en högerhänt svärdskämpe.
Vad finns högst upp?
Tolv sovrum och tio badrum.
Det kungliga arslet behöver tydligen många "troner".
-Det stämmer. -Kan vi gå dit upp?
-Nej, tyvärr. -Får jag låna dig en stund?
Kan det inte vänta?
-Det är ett par här om ett bröllop. -Hur ser de ut?
-Som om de har råd. -Stanna här.
Jag kommer strax.
Högst upp…
…i den runda…
…trappan…
…ligger…
…en hall.
Okej.
Högst upp i trappan finns tre dörrar.
En, två, tre.
Hallå?
Var är ni?
Hallå?
LEXI! TITTA! JAG HITTADE HANS NAMN!
Hallå, damen?
-Vad sysslar du med? -Förlåt.
Jag ville bara se en sak.
Vad kan du vilja se här uppe?
Saken är den att jag har en liten släkthistoria här.
-Jaså, det har du? -Ja.
Säg inte att du gjorde ett DNA-prov och din anmoder är Maria Stuart?
Jag sa förlåt.
Vet du varför ingen får vara här?
-Jag gissar på förfrysning. -Det är någons hem.
Skulle du gilla att en skara nyfikna traskade runt hemma hos dig?
Visningen är över.
Det blir 20 pund.
-Det står tio. -Privatvisningar kostar mer.
Jag har ingen växel.
Se det som lite extra för din värme och gästfrihet.
Jag har något extra till dig.
Gå inte och nosa där du inte hör hemma.
-Håll honom borta från folk. -Ja, vi försöker.
Vad var det där om?
Boka bröllopet.
"Maria Stuart".
-Jag skulle gärna se dig dansa. -Det var tider, det.
Kom igen, visa oss!
-Det skulle jag vilja se. -Hej.
-Tyckte du om slottet? -Ja, det gjorde jag. Det var magiskt.
Jag älskar dina böcker.
-Jag med. -Vi har läst allihop.
-Jag sa åt dem att inte störa dig. -Skämtar du?
Ni kan vara de sista läsarna som inte hatar mig.
Så ni stickar i en pub?
Stickar du?
Nej. Jag har alltid velat lära mig, men…
Ja, men då kommer de här till pass.
Sen kan du gå med i vår klubb.
Tack ska du ha…
-Helen. -Jag heter Sophie.
Jag heter Rhona.
Jag är konditor, men för tillfället bakar jag kakor åt bageriet mittemot.
Tack.
De är… så läckra!
Och det här är Angus.
Hans man var en ursprungsmedlem, men han gick bort.
Sen kom Angus hit. Han har inte slutat sticka sen dess.
Vill du att jag ska visa hur man gör?
Ja, gärna.
Då ska vi se.
-Men jag släpper inte den här. -Nej.
Det är min dotter Lexi.
-Hon går på college nu. -Det är jobbigt när de lämnar boet.
Det är jobbigare när de flyttar hem.
Och din man?
Det har gått ett år sen skilsmässan.
Det har gått fyra år sen min.
Jag har en pojkvän i bageriet.
-Men han vet inte om det än. -Jag är gift.
Men han vet nog inte om det heller.
-Det är inte sant. Ni är så kära. -Det är vi.
Det är skönt att han skrattar igen. Han slutade prata när Graham dog.
Tänk att du kom till vår lilla by för att skriva din nästa bok!
Jag tänkte komma hit för länge sen, med min pappa.
Men han blev sjuk och det blev aldrig av.
Jag beklagar.
Han bodde på Dunbar som barn.
Ja, eller utanför slottet. De fick inte lov att gå in.
-Hans familj skötte egendomen. -Du menar din familj?
Min familj. McGuintys.
Åh, så du är en av oss.
McGuinty… Jag har inte hört det namnet här.
De flyttade till New York när han var liten.
Jag gick i skolan med en McGuinty.
Han var pratsam av sig, den.
Pladdrade och hittade på historier.
Callum McGuinty?
Så var det!
Men vi kallade honom något annat.
McMunvig.
Du har hans leende!
Jag vet inte varför jag gråter.
Därför att rötter är viktiga, kära du.
-Jag önskar att jag hade kommit tidigare. -Men du är här nu.
Och du fick se Dun Dunbar medan det är ett slott.
-Vad menar du? -Det ska säljas.
Vi har många slott till salu.
Aberdeenshire är billigare än en Range Rover.
Det vore bekvämare att bo i en Range Rover.
-Åh, Angus. -Tack ska du ha.
Vad gott.
Så, någon vill ha ett troféslott?
-Det var inte känslan jag fick. -Då är det något värre.
De vill bygga lägenheter och en golfbana.
Här är anbudet.
-Det är generöst. -Jag sa ja till visningar och en butik.
Jag ska hyra ut till bröllop, kanske några begravningar.
Kanske din egen.
Vi har varit vänner en lång tid.
Jag har gjort allt för att förhindra att banken tar över.
Jag behöver bara mer tid, Ian.
Det finns inte mer tid om du inte säljer arrendena.
Nej, det kan jag inte.
-Myles… -Nej! Det kommer inte på fråga.
Ms Brown är här.
-Sophie Brown. Myles Dunbar. -Är du det kungliga arslet?
-Är du köparen? -Han lät mig tro att han jobbade här.
Det gör jag.
Och du kan inte bara köpa slott som en sorts hamburgare.
-Du sa att det var en drive-through. -Jag säljer inte till henne.
Mr Dunbar.
Formellt är det "hertigen".
Myles är den 12:e hertigen av Dunbar.
Ursäkta mig, Ers Höghet.
Formellt är det "Ers nåd".
Jag kan komma på fler namn på dig.
Och du är inte den första.
Och bara så du vet, titeln följer inte med ägorna.
Du kan köpa dig en adelstitel på nätet för 30 pund.
Jag tänker bara på titeln på min nya bok.
Och den ska jag skriva i Dun Dunbars bibliotek.
Jag ger inte upp 500 års historia på grund av en nyck.
-Det är ingen nyck. -Vad är det då?
-Tror du på kärlek vid första ögonkastet? -Nej, det gör jag inte.
Inte jag heller.
Men då skulle det varit känslan när jag såg Dun Dunbar.
-Jag kände mig som hemma. -Ja. Det är mitt hem.
Och min pappas.
På egendomen. För länge sen.
-Hans familj arbetade för din. -Bra försök.
Jag trodde att hertigar var gentlemän.
Det är engelska hertigar.
Ja, det här var helt klart ett misstag.
-Ja. -Tack så mycket.
-Varsågod. -Inte du! Han.
Inser du att du har gett bort Dun Dunbar till banken?
Vad önskas?
Vad rekommenderar du för att glömma den mest arroganta person du träffat?
Jag har rätt kur.
Tack.
Whisky. En stor.
Ha kvar Thomas.
-Va? -Han har bott där i hela sitt liv.
-Jag har något på hjärtat. -Så då har du ett.
Jag går med på det här på vissa villkor.
Ett 90-dagars spärrkonto fram till jul.
Depositionen återbetalas inte.
-Vad mer? -Du flyttar in nu.
-Nu? -Ja.
-Ska du flytta ut? -Nej.
Jag bor inte med dig.
Det här har inte med dig och mig att göra.
Det finns inget du och jag.
Exakt. Om jag ska sälja slottet vill jag veta att du kan sköta det.
Och du måste veta hur svårt det är.
Dun Dunbar lever och andas och behöver ständig uppmärksamhet,
annars faller allt sönder som en regnvåt havrekaka.
-Från butiken? -Två pund. Du får den på köpet.
Hon kommer att inse sitt misstag och ge sig av inom en vecka.
Med hjälp av hennes deposition klarar vi våren,
och sen hittar jag nån annan lösning.
-Och om hon inte ger sig av? -Hon ger sig av.
Hennes tid här ska bli så hemsk att hon aldrig vill se ett slott igen.
Ja, du är bra på att skrämma bort folk.
Men du är kvar.
Ja, du betalar mig. Knappt. Och vem skulle stå ut med dig?
För kvinnor som köper slott!
För oss alla.
Skål!
Vi säger "slainte" i Skottland.
Slainte. Okej, botten upp.
Vänta. Jag tyckte du sa att du skulle köpa ett slott.
-Det gjorde jag. -Mamma, är du full?
Inte längre. Jag köper Dun Dunbar.
Varför det?
Jag kan inte förklara det.
Förutom att jag tror att han skulle vilja det.
Jag kan se hans min framför mig när jag går in med nyckeln.
Jag har inte sett dig så glad på länge.
Jag vet. Det känns som ödet.
Fast jag måste bo med honom till jul.
Vem då?
Tack, Eamon.
Hamish!
Hej, din baddare.
-Ska jag meddela att du kommit? -Behövs det?
Ja.
Hon är här!
-Hej. -Hej.
Här. Nyckeln till mitt slott.
Nu får du den äkta visningen.
Var 20-pundsversionen påhittad?
Innan vi börjar…
Du borde veta att vi har en gemenskapsägd vindfarm
som skapar 70 % av vår energi.
Vi driver också hållbart skogsbruk och ett ekologiskt jordbruk.
Jag är miljöingenjör.
Fyra år i Oxford, två i Cambridge.
Oxford och Cambridge.
Linneskåp, vattenklosett.
-Jag behöver en karta. -Fem pund i butiken.
Kung Jakob.
Det här är flamländskt, 1500-tal.
Och här är mitt rum.
-Jag har ingen anledning att gå in dit. -Där är vi överens.
Fler rum. Ingen el, läckande tak.
Det här är fint.
Den femte hertigen dog i den där sängen.
En horribel död.
Skräckfilmer på slott är ingen slump.
Taket läcker när det regnar och det regnar 150 dagar om året.
Rörsystemet krånglar, 60 eldstäder funkar nästan,
wifin är instabil och mobilsignalen är värre.
Men det finns rinnande vatten?
Ja, det rinner.
Förresten har vi ingen värme här uppe.
Det är för dyrt.
Den här vägen.
Här ska du bo.
Är du säker på att hertigen inte dog här och lurar i någon vrå?
Hur så? Håller inte rummet din vanliga standard?
-Finns det en garderob? -En stol.
-Badrum? -I korridoren.
Eldstaden funkar tyvärr inte.
-Jag tar det. -Bra.
Förresten kollade jag upp din familj. Brown finns inte i registren.
-Det är mitt gifta namn. -Jaså, är du gift?
Frånskild.
Ja, det kan jag tro.
Går du så snart?
Följ mig.
Titta här.
Vad är det?
Min pappa.
Heter han McGu?
McGuinty. Han blev avbruten.
Jag trodde att jag sett allt här. När var det?
För sextio år sen. Han var liten.
Han smög sig in och upp hit.
Han ville lämna ett minne efter sig.
Men en hjärtlös översittartyp kastade ut honom och avskedade hans far.
-Det var min farfar. -Förlåt.
Det har jag själv kallat honom.
Pappa var inte mycket bättre.
McGuinty är ett stadigt namn. Du borde ha kvar det.
Hamish.
Vad vill du?
Ska vi ta en kopp te?
Okej.
Jag följer efter dig.
Bra.
Vi har gått vilse, Hamish. Jag ville bara ha en kopp te.
Jag trodde att det här var köket.
När du ändå är här, kan du hälla upp en till?
-Du kunde ha låst. -Varför det? Det är mitt hus.
Tills vidare.
På allvar?
Tack ska du ha, Hamish.
Och döden var inte utdragen. Jag kunde ha tänjt ut den över tio sidor.
Jag kunde ha dragit honom bakom en bil, förgiftat honom med kvicksilver.
Jag kunde ha hackat honom i små tärningar och matat hajarna med dem!
Var fick du den ifrån?
Maisie.
Första sidan. "Tror du på kärlek vid första ögonkastet? Inte jag.
Jag heter Emma Gale." Var har jag hört det?
Jo, just det. Ditt säljsnack.
-Jag menade det. -Gjorde du?
"Första gången jag såg Winston…
…kände jag mig som hemma."
-Ska du läsa allt för mig? -Nej, första sidan räckte gott.
Får jag ta lite kaffe?
Ta för dig.
Om du försöker avskräcka mig,
så räcker inte ett kallt rum och ett par fladdermöss.
Jaså?
-Vad skulle behövas? -Inget.
"'Jag blir inte avskräckt', sa Emma. 'Jag ska ta det jag kom hit för.'"
Det här är värt en Pulitzer.
God morgon.
Du minns väl vad som hände när det var lila, eller hur?
Det var en engångsgrej.
Hejsan.
-Godmorgon. -Godmorgon.
-Vad gör ni? -Graffitistickning.
Garnbombning heter det. Det livar upp miljön.
-Hur var första natten? -Kylig.
Han tinar snart upp.
Rummet.
Du kom precis i tid för att stoppa massakern.
Rhona vill kapa av det och färga det grönt.
Jag hoppas att vi pratar om hår.
-Jag vill förnya mig. -Jag kan hjälpa dig.
Jag växte upp ovanför en frisersalong som ägdes av den bästa frisören i Queens,
tillika färgexpert. Vi gör det.
-Jag vill färga det. -Okej, bra.
-Helen? -Hallå.
Hej. Jag behöver din hjälp.
-Okej. -Vid slottet.
-Vet hon att vi kommer? -Jag messade henne.
Jättebra.
Det är perfekt.
Kom igen, slöfockar.
Det kommer att passa i rummet.
Vi är dig i hälarna, ditt jehu. Rusa du iväg.
Vänta inte på oss. Stickare till undsättning.
-Jag har aldrig varit här uppe förut. -Du har inte missat mycket.
Det här blir perfekt.
-Inte lika perfekt som mitt hår. -Jag medger att det klär dig.
Ser man på! Det här ser inte så pjåkigt ut.
Jaså?
Var är byrån? Och lamporna?
Ingen aning.
Du börjar nog tappa minnet.
Nej. Jag minns allt.
-Okej, vad är det med er två? -Inget.
Det har pågått i en evig tid.
Och?
Kanhända att vi dejtade ett tag innan jag gifte mig med Sean.
Men du är inte gift nu, eller hur?
Tack.
-Hur ska jag kunna tacka er? -Det behövs inte.
Vi stickare ser om varandra.
Ingen korsar klingor med oss. Eller hur, Angus?
Jag har känt Myles hela mitt liv.
Under den stroppiga ytan har han ett gott hjärta.
Det kan vara svårt att se just nu.
Bättre jordägare finns inte. Det är då säkert.
Jordägare?
Min familj har varit arrendatorer på Dunbar i generationer.
Min med.
Den 11:e hertigen slösade bort släktarvet.
Myles ärvde titeln,
ett berg av skulder och hela byn som räknar med honom.
Hela byn?
Det är därför han säljer slottet.
Så han kan betala gårdsarrendena.
För vad som än händer sen,
får alla någonstans att bo.
Förutom han.
Kom efter terminsproven. Vi kan fira jul här.
Mamma…
-Pappa har inte berättat för dig… -Vadå?
Han ska gifta sig med hon den där.
Nu i jul.
Bra för dem.
-Jag behöver inte gå dit. -Älskling, det måste du göra.
Är det han?
Myles?
Det här är min dotter, Lexi.
-Angenämt. -Detsamma.
Jag ringer sen.
Tack ska du ha.
Det är inte för din skull.
Den fuktiga luften förstör böckerna.
Stickarna berättade en del saker.
Jag kan ha tagit miste på dig.
Jag tvivlar på det.
Så, vem är "hon den där"?
-Tjuvlyssnade du? -Jag kan ha hört ett par ord.
Kvinnan som min man lämnade mig för.
Du har det bättre utan honom.
Han är uppenbarligen en eejit.
Det lät som en komplimang.
-Mer av en förolämpning av honom. -Tack ändå.
Ärligt talat var det inte bara hans fel.
De senaste tio åren umgicks jag mest med min dator.
Jag var gift en gång. För länge sen.
Hon lämnade mig för någon med en bättre titel.
-En titelklättrare. -Ja, något ditåt.
Jag trodde att vi var lyckliga.
Jag var åtminstone det.
När hon lämnade mig kom jag hit för att hitta tillbaka till mig själv.
Dun Dunbar har varit mitt liv sen dess.
Vad dillar jag om? Jag låter som någon ur dina böcker.
-Så du läser mina böcker? -Folk lämnar en, man överlever.
Jag trodde inte att jag skulle vara ensam i det här skedet av livet.
Du är inte ensam.
Du har Hamish.
Men kom, då.
-Vadå? -Du skriver helt klart inget.
Åh, lurviga kor!
Det är rusningstid.
Får.
Du känner dem som "dyra tröjor".
Verkligen? Som den du har på dig?
Det är också till salu.
-Havsutsikt från varje rum. -Luftkonditionering.
Och det ingår en privat kyrkogård.
Bra säljargument.
Precis. Du kan stanna för alltid.
Jag vill visa dig en plats till.
Ta det försiktigt.
Här ligger Dun Glens heliga brunn.
Akta huvudet.
-Vad är det här? -Gåvor från byborna.
Det finns en legend om den första hertiginnan.
När kriget bröt ut klädde hon sig som krigare,
kom hit till brunnen och la ett halsband på kanten för mod.
Vad hände?
Hon drog ut i strid.
Hon hade en krigares hjärta.
Hon räddade byn och blev kär i en man som stred vid hennes sida.
En man av folket.
-Vad vackert. -Ja, om man gillar sånt där.
Blev de ett par?
De gifte sig på julafton i Dun Dunbar.
De bjöd in hela byn.
Och traditionen höll i sig under ett århundrade eller två.
Julafton i Dun Dunbar, för hela byn…
-Vi borde fortsätta med det. -Vi?
Den framtida ägaren.
Vi får väl se.
Okej, det var allt på rundturen.
Ska vi avsluta den på puben?
Vet du vad…
Jag är inte där så ofta.
Vi får väl se.
Sophie!
Där är han!
Alla är här.
-Kom igen. -Nej, jag vill inte.
-Vad är det med dig? -Jag kan inte sjunga.
Klart att du kan sjunga, det kan alla. Kom igen, nu.
Vid stränderna så sköna Och kullarna gröna
Där solen lyser klart På Loch Lomond
Där jag och min kära Aldrig nånsin ses igen
På de fagra stränderna Vid Loch Lomond
Du färdas ovan jord Och jag färdas under
Men jag hinner före till Skottland
Där jag och min kära Aldrig nånsin ses igen
På de fagra stränderna Vid Loch Lomond
Kom igen, då.
Kom igen.
Dansa!
-Det var oväntat. -Ja.
Tack.
Ingen orsak.
Jag menar…
Det här var ju ingen dejt, eller hur?
-Naturligtvis inte. -Nej.
Skaka hand?
Varför inte?
-God natt. -God natt.
Men det var ingen dejt.
Det är noterat.
Kom nu, Hamish. Kom.
Hamish?
Förrädare.
Det har gått en månad nu, och hon är fortfarande här.
Trettiotvå dagar, faktiskt.
Du verkar vänligare stämd mot henne.
Jag håller mina fiender nära.
-Thomas. -Ja?
Kom hit.
-Va? -Säg mig en sak.
-Börjar jag se ut som de? -Ingen kommentar.
Nej, det är värre.
Du har vigt hela ditt liv åt att inte vara som de.
Så var inte det.
Vad menar du?
Du har varit ensam länge.
-Jag har ju dig. -Ja.
Och här är vi nu.
Vi står och glor på tavlor av människor som vi hatade.
"Vinden talade till henne."
Kom igen, vind.
"Brunnen talade till henne."
Vad sjutton sa brunnen?
"Brunnen viskade en saga till hennes längtande hjärta."
-Hej. -Säg att du åtminstone har börjat.
Jag har börjat.
Vad är planen?
Jag har ingen exakt plan.
-Kom hem. -Det kan jag inte.
Man kan inte bara fly och gömma sig på ett slott.
Varför inte?
Jag säger inte att ditt liv hänger på den här boken.
-Jisses, tack. -Men din karriär gör det.
Och jag känner dig, Sophie. Du har jobbat hela livet för det här.
Vad är du utan den?
Jag vet inte.
Utmärkt. Följ med.
Jag ringer sen.
Och den tredje hertiginnan drog sig tillbaka hit…
Förlåt. Bry er inte om mig.
Herregud, det är Sophie Brown!
Allesammans, låt oss…
Jag har läst alla era böcker. Kan jag få en selfie?
Självklart.
Jaha, okej.
Nej, nu fortsätter vi. Bra.
Vet du vad, Thomas? Jag har en idé.
-Varför gör inte jag visningen? -Ja!
Snälla!
Nåja, varför inte?
Tack.
William Wallace, muraren som byggde Edinburgh Castle,
byggde även dessa väggar. Och här lever legenderna än.
År 1745 byggde den sjätte hertigen en barrikad runt slottet
och höll stånd mot den brittiska armén i tre veckor.
Det var 1746. Femte hertigen. Slottet hölls i fyra veckor.
Och där borta…
Det ser ut som en hertig.
Han går som en hertig.
Det är en hertig!
Det var ett sant nöje.
Det gläder mig.
Kom snart tillbaka.
Vi får beställa nya varor till butiken.
Och vi ska nog sälja dina böcker.
-Nu ska vi inte förhasta oss. -Bra jobbat.
Tack, Thomas.
Hej.
Hon är bra för affärerna.
Det vore inte det värsta att släppa in någon igen.
Släppa in?
Jag försöker bli kvitt henne, din tok. Har du glömt det?
Vad är allt det här?
De är här för att hämta Sophie.
Lysande.
-Hejsan. -Maisie.
Du ser annorlunda ut.
Väldigt vacker.
Tack.
Det är Sophie.
Sophie?
Hon fixade håret.
Och mitt.
Har hon fixat allas hår?
Hon rör inte mitt!
-Förlåt att jag är sen. -Ingen fara.
Hoppa in. Det är varmt i bilen.
-Hej. -Kom igen.
Hej, Angus.
Så där ja.
Nu kör vi iväg.
-Hur har du det? -Få se nu…
Whisky, och lämna flaskan.
Är du stammis här nu?
Mycket lustigt.
Han vill kanske lära sig att sticka.
Jag försökte lära honom när han var liten.
Ingen tittar.
Akta min vägg, grabben.
Vi behöver prata.
Om vadå?
Utanför.
Jag försöker vara tillmötesgående, men…
Allt det här, det funkar inte för mig.
Vilket då?
Du.
Du är bara för mycket. Du finns överallt.
Du möblerar om, jobbar i butiken, du är med på visningarna…
Du stal min hund. Stickningen!
Sen då? Ska du bli borgmästare?
Håller ni val?
-Det ingick inte i köpeavtalet. -Jaså det?
Där du driver ut mig och tar min deposition?
Jag kanske inte har gått på Oxford eller Cambridge,
men jag kan läsa ett kontrakt.
Ingen vettig människa hade skrivit på, men det gjorde jag.
För jag stannar medan pengarna är på spärrkontot, över jul och nyår.
Jag kanske aldrig åker. Det kan vara ett nytt kapitel.
Jag vet inte.
Jag vet ingenting.
Det är skrämmande.
Där gjorde jag slag i saken.
Fortsätt sticka.
Kom, Hamish. Duktig pojke!
Vad gör du?
-Jag gillar inte oavslutade affärer. -Så klart.
Du gör dig av med pappas namn.
-Tack. -Det är inte för din skull.
Han jobbade här. Han hör till historien.
-Är det en ursäkt? -Det är det inte.
Jag godtar den.
Jag ber inte om ursäkt.
Godtaget.
"Brunnen viskade en historia till vinden om en kvinna."
Jäklar, vad dåligt.
Krigarkvinna, tala till mig!
Det är en vecka kvar till jul. Jag måste åtminstone skriva första sidan.
Kom igen, krigarkvinna. Tala till mig.
Snälla, säg något.
Kom in!
Ska du inte hjälpa mig med att bära?
Jag tog med en äkta skotsk byrå.
-Skaffade du den till mig? -Ja.
Jag hittade den på vinden.
Jag snyggade till den lite.
Den är jättefin.
Hur mår Emma Gale?
Emma Gale och jag har gått skilda vägar.
Det finns en annan historia som jag vill berätta.
Jaså? Vadå för historia?
Den handlar om en kvinna, en brunn och ett svärd.
Ska hon döda?
-Hon räddar en by. -Från vad?
Du får läsa den.
Skicka ett ex när du är i New York.
Ge mig en eftersändningsadress.
Tack.
Jag älskar den, Myles.
Det gläder mig.
Myles?
Vi måste prata om en sak.
En julgran…
…till balsalen.
Vad brukar du göra vid jul?
Det här.
Faktum är att det blir första julen utan Lexi.
Men varför bjuder du inte in henne?
-Hon ska på bröllop. -Just det.
Eejit och hon den där.
-Okej, så "eejit" betyder idiot. -Ja.
Och "diddy". Men "dobber"?
Feg idiot.
"Numpty"?
Värdelös idiot.
Jaha.
"Walloper"?
Ja, det är mer "korkad".
Jag fattar.
Vad sägs om den här?
Ja, den är fin.
Vad gör du?
Varje gång vi hugger ner ett träd…
…planterar vi två nya.
Vad fint.
Jag försöker lämna något bättre efter mig.
Jag presenterar Dunbars stickare.
-Är det inte lite tidigt att börja festa? -Det blir ingen fest utan deras hjälp.
Eller mina julbakelser. Jag bakar för Dun Dunbar!
Så fantastiskt!
-Ers nåd. -Ja?
Jag kan inte säga hur mycket det betyder för alla i byn
att fira jul på slottet.
Jag önskar att jag kunde ta åt mig äran, men den är hennes.
Det var vi två.
-Inte för att det finns ett "vi". -Nej.
Ursäkta mig.
Oroa dig inte för honom. Han är ändå bara i vägen.
Den här är fin, eller hur?
Det är väl hög tid att de här ser dagens ljus igen.
-Jag kan inte tro det. -Du…
Minns du den här? Din trebenta ko.
Tre ben är bättre än vad det här än var.
Gör inte narr av mitt får!
-Jag slet med det här. -Jag minns!
Han skar sönder sin pappas favoritstol.
Sen fick vi gömma oss i stallet! Minns du det?
Stickare, ska vi börja?
Ute faller snön
I spiltan Blacken står
Och äter lugnt sitt hö
När ljudet honom når
Att selen lyftes ner
Och framför släden snart
Med oss han sedan sig beger Iväg med väldig fart
Bjällerklang, bjällerklang
Hördes dingle-dång
Flingor som nu virvlar om
I munter vintersång
-Tyst. -Jag tänkte säga att jag har tre…
-Kan jag hjälpa till? -Ja.
Jag vill ha ett rum för natten, tack.
Okej. Allt vi har kvar är julromantik-paketet.
Champagne på kvällen, frukost på sängen,
Netflix att sträcktitta på.
Tack. Vi tar det.
-Ja, det gör vi. -Utmärkt.
-Kan jag få ert namn? -Donatelli.
Utmärkt.
Du har kanske rätt om festen.
-Sa du precis att jag hade rätt? -Jag sa "kanske".
Jag borde nog berätta en sak.
Sovrummet du gillade, där den femte hertigen dog…
Jag hittade på det.
Jag ville ge dig det sämsta rummet.
Jag vet. Den femte hertigen dog i slaget vid Culloden.
Den sjätte blev avkastad från en häst,
och den elfte, din pappa, dog ensam på ett hotellrum i London.
Ja.
Inte nu igen.
Ursäkta mig.
Vet du hur jag ska dö också?
Jag kan nog komma på något bra.
-Dödande elchock. -Inte kvicksilverförgiftning?
Eller hajmat?
Tja…
…det kan säkert ordnas.
Det är nog all din julbelysning.
Visst, skyll på julen.
Det skulle jag aldrig göra.
Jag skyller på dig.
Ni behöver nog de här.
Minns du förra gången du hade elproblem? Det lär bli en lång, mörk kväll.
Tack, Thomas.
Det här känns bra.
Det känns bekvämt.
Dina fans vill inte ha något annat. De vill ha Emma Gale.
Harper vill kontraktera fyra böcker till.
Claire…
Ställ upp i morgonteve, sälj den nya Emma.
Emma Gale finns inte.
Jag finns. Sophie Brown.
Kanske inte ens Sophie Brown.
Sophie McGuinty.
-Vem är det? -Jag måste lista ut det.
Bäst att hon kan skriva.
Varför ser jag så många ljus? Har du rest tillbaka i tiden?
Han ordnade det!
Herregud. Du kommer aldrig hem, va?
Du faller för den där greven.
Hertigen.
Vet du vad, det här kan funka.
Vi lanserar dig som hertiginna.
Ingen kommer att minnas fiaskot. Det här är genialt!
Gör slag i saken.
Hej då.
Ja, i morgon är det julafton.
Jag vet det.
Och sen är det juldagen.
Det brukar funka så.
Bara medge att du har känslor för henne.
Om jag gjorde det, vad skulle det göra för skillnad?
Hon vill ruinera mig.
-Ruinera dig? -Ja.
Du är lyckligare än jag sett dig på åratal.
-Vad vet du? -Allt.
-Hej. -Hej.
Förlåt att jag är sen.
Men jag behöver er synpunkt på den här klänningen.
Jag hittade den i sovrum nummer nio.
-Är den för mycket? -Absolut.
Du måste ha den på dig.
Den är urtjusig.
-Jag vet inte ens om den passar. -Jag kan ändra den.
Okej. Bra.
Nu har jag något till er.
Vi bör nog inte ha klänningar från Dun Dunbar på festen.
Nej. Saks på Fifth Avenue.
Tack ska du ha.
-Till herrn. -Tack.
Så vacker! Tack ska du ha.
Rhona, den är underbar!
-Vad fin. Tack. -Tack.
Den matchar håret.
Nu blir gubben nykär i mig.
Vad tycker du? Passar den mig?
Ja, visst är den?
Hamish!
Hamish, ge mig den.
Släpp. Ge mig den.
Loss. Hit med den!
Vad gör du?
Jag är ledsen.
Jag hittade den här och tänkte att jag kunde ha den i morgon kväll.
Om den inte tillhörde din mamma eller mormor.
-Du borde inte ha på dig den där. -Är du arg på mig för en klännings skull?
Nej.
Jag är arg på mig själv.
Varför det?
Jag är också arg på mig själv.
Nej, vänta.
Vi…
…borde inte göra det här.
Nej.
Vi borde definitivt inte göra det här.
God jul, Angus!
-God morgon. -Ja. Och glad julafton!
-Kan jag hjälpa till med något? -Absolut inte. Jag har koll.
Okej.
Ljuvligt.
Tack, Thomas.
God morgon.
Vad är det här?
Vad ser det ut som? Frukost.
-Så omtänksamt. -Ja, jag är faktiskt rätt omtänksam.
Damerna först.
Tack ska du ha.
-Var det något mer? -Nej.
Jag tror att det var allt.
Angus, kom nu.
Vi lämnar turturduvorna ifred.
-Hela byn får veta det inom en timme. -Veta vad?
Att vi är…
-Vad är vi? -Vi behöver kanske ingen titel.
-Men jag är hertigen av Dunbar. -Verkligen?
Det sa du aldrig.
Säg inte att du gillar snö på julafton?
Kom då.
Vad ska vi göra nu?
-Du ser ut att vilja säga något. -Inte alls.
-Då gör jag det. -Måste du?
Jag tänker…
…vad händer efter jul?
-För jag tänker… -Du tänker en hel del.
-Vad tänker du? -Jag försöker att låta bli det.
Du kan stanna.
Stanna?
På Dun Dunbar.
Menar du…
Skulle du låta mig stanna där jag bott hela mitt liv, som gäst?
-Nej, som… -Som vadå?
-Som hyresgäst? -Nej.
Kanske som din pojkvän då? Eller som mr Emma Gale?
Winston, eller hur?
Ja, och vi vet vad som hände honom.
-Vad håller du på med? -Jag?
Du dyker upp här,
köper mitt slott,
tar över stället och hela mitt liv,
och nu erbjuder du mig ett rum i mitt eget hus!
Jag borde aldrig ha släppt in dig.
Du får inte bara gå din väg!
Åh, ursäkta mig.
Behöver jag Ers Höghets tillstånd?
Tänk att jag började tro att vi kunde vara lyckliga här.
-Nu säger du "vi" igen. -Ja, "vi". Det stämmer.
Två personer som har tillbringat tre månader ihop.
Jag klarade mig bra tills du dök upp.
-Gjorde du? -Ja.
Då har du väl vunnit.
Det här kommer bara att påminna mig om dig.
Det blir ingen affär.
Njut av dina 12 tomma sovrum.
Lämna nyckeln på vägen ut.
Du är verkligen ett kungligt arsle.
Säg inte att jag inte varnade dig.
Jag kommer att sakna dig, Hamish.
Ja, det kommer jag.
Oroa dig inte. Jag gör det varje dag.
Åh, nej.
Åh, Thomas.
Ska du verkligen låta henne gå?
Det var planen.
Du och din tjurskalliga stolthet.
Slott ska omgärdas av murar. Inte människor.
Slottet är allt jag har.
Och vad tjänar det till om det är tomt?
Mitt flyg går i morgon. Jag behöver skjuts till Edinburgh.
Sophie, åk inte.
Ni kan komma och hälsa på mig.
Allihop. När som helst.
Och oroa er inte för era tomter.
Jag tänker betala era arrenden.
Nej, men…
Jag reder ut allt där hemma.
-Det kan du inte, Sophie. -Det blir en gåva från Emma Gale.
Er vänskap betyder allt för mig.
Jag gjorde ett misstag, bara.
Att älska någon är aldrig ett misstag.
-Tro mig. -Angus!
Jag antar att vi ger dig din julklapp nu.
Tack.
Åh, jag älskar den!
Jag älskar den verkligen.
Tack.
Ett paket från Thomas.
Klänningen.
Ifall du ändrar dig.
Farväl!
Vad var det? Jag får se efter.
-God jul! -Ja.
Jag tar en titt.
Vad står på?
-Den är paj. -Paj?
Kaputt. Helt körd.
-Vad gör du? -Vi får gå tillbaka.
För att byta bil?
Till puben. Jag vill ta mig ett glas.
Det är julafton.
-Kan ingen annan köra? -Resan till Edinburgh tar två timmar.
I snön tar det längre tid ändå. Och alla ska gå på festen.
Din fest.
-Alla? -Var inte det tanken?
Jag kan låna din bil och låter någon köra hem den.
När körde du senast en manuell bil på vänster sida?
I en snöstorm?
Det snöar inte nu.
Det gör det i Edinburgh. Min man ringde mig från vägen.
Du då, Angus? Kan du köra mig till flygplatsen?
Stanna i kväll. Du får skjuts i morgon.
Okej, då.
-Men jag går inte på festen. -Ska du vara ensam på julafton?
-Jag mår bra. -Nej.
Jag kommer att må bra.
Hej, gumman. Lexi.
Det är mamma. Jag ville bara önska god jul.
Du är nog på bröllopet.
Om hon kastar buketten, fånga den inte.
Okej. Jag älskar dig.
-Helen! -God jul.
-Då går vi in. -Ja.
"Men Winston var inte död.
Han låg i koma efter fallet i trappan."
"Chockad såg hon att det inte var Winstons kropp som låg där.
Det var hans tvillingbror, Myles."
Sophie, jag är ledsen!
Allvarligt?
Sophie!
Din eejit.
Jag är en idiot.
Okej, kom då.
Jag väntade mig inte det här.
Eller dig.
Jag har levt på mitt eget sätt så länge,
och att nån kommer och bara…
Jag insåg till slut att jag mister slottet.
Men jag mister hellre Dun Dunbar…
…än att jag förlorar dig.
Vill du ha ett slott?
Det är ditt.
Om du vill åka hem tänker jag inte hindra dig.
Men jag kanske följer dig dit.
För jag har blivit…
…hopplöst och patetiskt förälskad i dig.
Patetiskt?
Kanske bara hopplöst.
Jag älskar dig också, din dobber.
Du är en eejit.
Jag är nog det.
-Hej. -Välkomna! Ha en fin kväll.
-Tom? Skål. -Var är han?
Jag vet inte.
Kul!
-Efter dig. -Vi ses där inne.
Ta det lugnt med champagnen.
Du måste göra det åt honom.
Nej, jag ska göra något för mig själv.
Maisie…
Får jag äran att dansa med dig?
Det var på tiden.
Mina damer och herrar!
Får jag lov att presentera den tolfte hertigen av Dunbar
och lady Sophie…
…McGuinty!
-Hon är här. -Bra.
Mina damer och herrar,
kan jag få er uppmärksamhet?
Tills nyligen
var slottet lika kallt som vinden från Firth of Forth.
Kallare ändå!
Tack, Eamon.
Jag trodde att slottet var den jag var.
Eller kanske allt jag var.
Och sen…
Sen träffade jag en tös som fick mig att dratta på arslet.
Hon lärde mig att vi ska vara med dem vi älskar på jul.
Och jag inser att ni…
…alla ni som är här, är dem jag älskar.
Ni är min familj.
Så från och med den här julen
kommer Dun Dunbar att hålla festernas fest för byn!
Och nu är det en ära…
…att få presentera…
…Callum McGuintys barnbarn.
Callum jobbade på ägorna,
och han var modig nog att rista in sitt namn i slottet.
Lexi!
Vad gör du här?
Myles köpte en flygbiljett.
Men din pappas bröllop?
Jag går till nästa.
-Ett glas skumpa? -Tack.
Jag lär mig.
-Ja, du gick ju på Oxford. -Och Cambridge.
Ja, det förstås.
Och nu, skål för familjen McGuinty.
-Familjen McGuinty! -McGuinty!
Rhona, du har överträffat dig själv.
Hon har bakat allt det här.
-Hon borde öppna eget. -Ta för er!
Jag delar ut dem. Får det lov att vara en?
-Milda makter! -Rhona är sagolik.
Det är ett konstverk.
Angus!
Hamish?
Heja, Angus!
Jaha…
God jul, Hamish.
Okej, vad tycker du om det här?
En krigares hjärta.
Av Sophie McGuinty.
Gillar du det?
"I våra dagar
är det inte alla
som tror på lyckliga slut.
Men det gör kanske jag."
God jul, mamma.
God jul, gumman.
God morgon och god jul.
-God jul. -God jul.
Sophie, min kära…
Jag har en liten gåva till dig.
EN KRIGARES HJÄRTA
-Bakom scenen också. -Adam, räkna in mig. Tack.
Använder vi tre kameror?
Det är väl härligt!
Jag får gratulera, Sophie,
till din nya bästsäljare, En krigares hjärta.
Tack. Det är så kul att vara här igen.
Alla anser att det är din bästa roman hittills.
Det är sant. Lyckliga slut finns!
-Det är vad folk vill ha. -Inte ett sånt lyckligt slut.
Sen du var här sist har ditt liv blivit en saga.
Du köpte ett slott i Skottland, flyttade till Irland… Skottland.
-Det är en ny provins. -Nära Disneyland.
-Lite vid sidan om. -Just det.
Stämmer det att du ska bli hertiginna?
Vänta, gifter vi oss eller…?
-Och… -Han friade inte ens!
Hur klarar de det?
-Ja. -Fem dagar i veckan. Fattar du?
Ja.
Det gör jag.
Välkommen tillbaka, Sophie,
och ett enormt grattis till din juggernaut-bästsäljare.
Jag vill inte säga "juggernaut".
Hur dök ordet ens upp i hennes hjärna?
"Juggernaut" är hårt och manligt.
Det är inte ett sexigt, feminint, mjukt ord.
Det förvånade mig.
…bästsäljaren En krigares hjärta.
Tack.
Undertexter: Ingrid Berglund