Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pokušaj da podigneš ovu stranu.
Hajde. -Uzmi konopac.
Sranje.
Spustite ovu stranu. -Okrenite ga.
Ponovo ga izvadite.
Oprezno.
Stavite ga po strani.
Šta se dešava? -Imamo problem. Sanduk je preveliki za grob.
Moramo da ga izvadimo i proširimo grob
da bi mogao da uđe.
Pa, ako će to pomoći...
Benoa, prijatelju...
Bio si veliki, ne samo fizički.
I bio si snažan, ne samo fizički.
Mnogo si nam značio. Bio si više od kolege i prijatelja.
Bio si... Reći ću to, bio si div.
I vrlo često vodič na poslu i van posla.
Nedostajaće nam to.
Svečano obećavam da se tvoja žena i sin mogu osloniti na nas.
Tvoja porodica je i naša porodica.
Frank, zašto to ne završiš kod kuće?
PREMIŠLJANJE
Pomozi nam.
Florijane!
Šta se dešava? Prestani.
Uđi! -Dobro veče, Žizel. -Dobro veče.
Navikni se.
Idemo. -Dobro.
Kučko! -Dajte mi ruku. -Zašto?
Da vas operem. -Dobro. Samo ruke. Guzicu ću sama.
Ne možeš bolje?
Hoćeš li još dugo? -Gotova sam.
Ne možeš da radiš dnevne smene bar mesec dana. -Zašto?
Moramo da čekamo da Silvi ode.
Šantal, zvala je hitna. Žele da nam pošalju tri pacijenta.
Odakle su? -Iz Sudana. -Ne.
Rekla sam da imamo mesta. -Ne želimo ih.
Ovo je gerijatrijsko odeljenje. Zar to ne razumeju?
Uplašio si me!
Šta?
Ne, idem kući.
Dođavola!
Jesi li dobro?
Moraš da budeš oprezniji. Pogledala sam.
Moraš da paziš, to je opasno.
Dođi.
Hladno je. Dođi.
Hajde!
Sranje, nadam se da se nismo izgubili.
Prepoznaješ ovo?
Šta nije u redu s njima?
Idu u Englesku.
Uplašili su me.
Ovde.
Hvala.
Nema na čemu.
O, dođavola!
Hej!
Stani! Daj mi to!
Daj mi to!
Koji đavo? Tako mi zahvaljuješ?
Zašto si to uradio?
Ološ!
Šta to radiš!
Radi to kasnije.
Laku noć.
Dobar dan. Želim da ostavim odeću.
Idite tamo.
Dobar dan.
Dobar dan, gospođo. Kako ste?
Treba vam pomoć? -Odeća je pripadala mom mužu.
Zimako. -Beatris. -Vi ste iz dobrotvornog udruženja? -Ne.
Dobar dan. Imam još toga u autu.
Možeš li da nađeš onu posudu za veš? -Je li vam auto tamo? -Da.
Zašto nam ne biste pomogli? -Ne, samo se rešavam stvari.
Radim sa starcima. Crnci, Arapi, ne, hvala.
Jeste li medicinska sestra?
Ne, negovateljica sam na gerijatrijskom odeljenju. -Sjajno.
Hvala. -Snaći ćemo se.
Nas dvoje možemo da odnesemo ovo. -Gde vam je muž? -Umro je.
Hvala. -Doviđenja.
Jesi li čuo šta je rekla? Kakva rasistkinja. -Stvarno?
Engleski? Govorite li engleski? -Ne.
Zdravo! -Nisi se dugo javljala.
U stanici je fotografija. -Stvarno? Koja? -Dobra je. U uniformi.
Da, nisu hteli da stave onu na kojoj umire od ciroze u bolnici.
Jesi li ti dobro? -Da. -Kako život? -Dobro.
Ima dosta posla. Svaki dan ih je sve više.
Čak se i međusobno tuku.
Jedan se izgubio neki dan kod bolnice. Tražio mi je prevoz. -Da?
Pristala sam.
Zašto? -Ne znam.
Šta ti je bilo?
Stvarno si to uradila?
Kako nepromišljeno. Mogao je da te napadne. -To je bio klinac.
Svejedno. Nemaju šta da izgube. Mogu da budu opasni.
Odvezla sam ga. Zahvalio mi je.
To je sve.
Stalno dobijamo pritužbe na krađe i silovanja.
Ne zove se džungla bez razloga.
Gori su od naših Arapa. Pravi divljaci.
Beatris, budi oprezna. Ne bih želeo da ti se nešto desi.
Najviše pola sata. Dobro.
Dobar dan. Izvini. Zdravo.
Donela sam odeću, sećate se? -Začudo, da. -Zašto začudo?
Moram da pokupim neprodatu robu.
Daju vam neprodatu robu? -Šokira li vas pomaganje crncima i Arapima?
Nije me briga. -Oni su sa mnom.
Idemo, momci.
Kuda? -U besplatnu kantinu.
Fransoaz... -Donela sam ovo. -Hvala.
Antoan, moramo ovo da rešimo. -Zdravo. -Zamara se glupostima.
Dobar dan. -Ingrid. -Beatris. -Novi ste ovde?
Prvi put sam ovde. -Dobro. -Napravi jebeni spisak.
Nemam vremena. -Šta je bilo? -Zdravo, Monik.
Nisam Monik, već Beatris. -Sranje, da.
Monik mi je poslala poruku da ne može da dođe.
Kako to misliš? -Ne može da dođe. Znaš kako je. -Ne dolazim često.
Za sat vremena stiže velika dostava. Šta da radim?
Gle, zaboravila sam... -Ali... -Ne preteruj! -Ne, slušaj.
Samo treba da mi kaže. -Znam. -To je sve. -Šta ću sad?
Ja ću vam pomoći. Neće dugo trajati. -Hoće.
Ja mogu da pomognem. -Stvarno? -Naravno.
Radim ovo samo jer imam veliko srce. Fotografišem. -Ne tražim ti to.
To nije ničiji posao.
Mogu da pomognem danas popodne. -A sutra? -Ne, radim. Sutra ne.
Radim noćne. -Ovde si samo danas?
Srušili su južni deo, ovde je došlo 4.000 ljudi.
Oni su ovde svi zajedno, ali ne slažu se. Mi volonteri ih smirujemo.
Kako ste?
Volim da volontiram, upoznajem ljude koji rade ovde
i stičem njihovo poverenje.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, gospodo.
Ne želimo da ovaj kamp postoji, ali postoji zbog političara.
Ne želimo da ljudi ovako žive. -Beatris!
Pokrivaju lica da zaštite porodice ako ih prepozna neko odande.
Izvinjavam se.
Čuli smo auto. Odjednom, čuo se prasak!
Smeješ se? Nije smešno.
Izgledalo je kao da je bačeno telo. Auto je otišao.
Rekla sam mu da proveri. To mu je posao.
Isprepadao se. Možete li da verujete? Tresao se kao prut.
Zato si postao policajac!
Hrabar si s ortacima u uniformi. I s pištoljem.
Hajde. -Tiše!
Želiš da je poližeš? Kladim se da želiš.
Baš je divno. -U tom slučaju, to je od mene.
Nisam mu pomogla da izabere. -Stvarno?
Hvala. -Ona je izabrala, ja sam platio. -Razmazili ste me.
To je ipak proslava.
Sjajno! Vrlo lepo. Hvala, divno je.
Srećan rođendan! -Hvala.
Tvoj je rođendan. -Gotovo je, sad sam stara. -To je nova faza života.
Ne mogu da nosim ovaj džemper. -Zašto? -Odvratan je.
I premali. -Istina.
Daj ga nekome. -Ne mogu. To bi uznemirilo Dominik. Nije lepo.
To je poklon. -Ja mu mogu naći novi dom.
Donirala sam Benoinu odeću. -Kome?
Izbeglicama. -Čekaj, Benoinu odeću si dala imigrantima?
Migrantima u džungli.
A Francuzima? -Dala sam je ljudima kojima je potrebna.
Šta to izvodiš? -Ništa. -Stvarno? -Da.
Želiš da se osramotiš? -Osramotim? -Da.
Benoa se sigurno prevrće u grobu. -Misliš? -On to ne bi želeo.
To je moje mišljenje. -Pa, Benoa je mrtav.
Može da se okreće koliko hoće. -Znaš šta ti ljudi rade?
Da, imigranti su. -Da.
Ne, ali... -Daću ga čistačici.
Sijaće u mraku.
Sve one zvezde. -Ne tako glasno.
Niko ne može da ga nosi. -Blistaj, zvezdo! -Tiše.
Pristajao bi joj.
Ona pevačica koja ima ovakvu kosu. -Znam!
Ima ogromne sise. -Moja žena!
Ime joj se rimuje s amur. -Lova Mur!
On predstavlja katoličku crkvu. -Papa!
Ono što majmuni jedu. -Banane!
Fuko! -Već smo ga imali. -Pa šta?
Insekt koji ne živi dugo. -Vodeni cvet! -Leptir!
Dobro. -Ideš tako brzo? -Idem. -Daj.
Hvala. -Zdravo.
Šta ti je došlo? -Šta? -Zašto ih provociraš?
Promenila si se. Svi to kažu.
Znam da je bilo teško s Benoaom. -Teško?
Pa, mi smo ga voleli, ali... -Misliš na to što me je tukao?
Izvoli. Ukrala sam ti džemper. Zdravo! -Čekaj, razgovarajmo.
Izvinjavam se.
Dobar dan.
Šta to znači? -Rekao je da ne želi da pije vodu.
Nikad. -Ništa što prolazi kroz usta.
Nikakvo piće. -To je opasno.
Možda. Da.
Bar neka pije. -Ne želi.
Pogledajte. Nešto je uradio ovde.
Nešto sam uradio, za mene je to konačno.
Kuda mogu da odem? Ne mogu nikuda.
Mašu palicama, cepaju i ruše šatore, uzimaju stvari, ćebad...
Nemaju šatore, nemaju ćebad... Mi ostajemo i pomažemo.
Ko želi?
Mama, zar nismo imali slamke? -Šta tražiš? -Slamke.
Izvoli. -Hvala. Gde su bile? -U dnevnoj sobi.
Ideš sa mnom?
Zdravo.
Zdravo. Traži te Fransoaz.
Znaš novinarku Ingrid? -Da.
Traži mesto gde će završiti video.
Možeš li ti da je primiš?
Zašto da ne? Mama mi radi sve kućne poslove, moram nju da pitam.
Ali... -Tako da može da radi danju. To je sve. -Da, ali...
Ne može da radi ovde. Samo nekoliko dana. -Dobro.
Pitaću majku. -Hvala. -Vidimo se kasnije.
Dobar dan. -Zdravo.
Dobar dan.
Zdravo. -Zdravo.
Gde su? -Otišli su. -Kuda? -Ne znam.
Kad su otišli?
Mogu li ovo da ostavim ovde? -Naravno.
Šta je to? -To je za Irance.
Ingrid!
Gde su Iranci? -Otišli su.
Pojavio se zahtev za izručenje. Čekaj.
Kad su otišli?
Čekaj! -Izvini. -U redu je.
Jesu li u Engleskoj?
Ne, zapravo su...
Možda odu, ali ne odmah.
Šta to znači? -Da su otišli.
Jesi li ti znala? -Da. Nego, otišli su.
Bilo ih je strah duplifikacije. -Šta je to?
Ako ti uzmu otiske u jednoj državi, ne možeš dobiti azil u drugoj.
Ako se to uradi u Francuskoj, ostaješ ovde. -To su dobre vesti?
Da. -Dobro.
Zapravo su imali priliku... Pa smo odlučili...
Ma, što manje znaš, to bolje.
Jesi li u kontaktu s njima?
Fransoaz je rekla da ti treba mesto za rad. -Da.
Moram da pitam majku. -Hvala. Živiš s majkom?
To je lepo. Ne rugam se, to je strava.
Živim s njom i pitaću je. -To je kao u Japanu.
Ne rugam ti se.
Zdravo. -Ja sam Džo, pomagao sam Ingrid.
Jesmo li se već upoznali? -Poznati ste mi. Stvari smo stavili ovde.
Odvešću te nazad. -Dobro.
Doviđenja.
Zapravo, prespavala bih ovde ako je to u redu.
Dosta mi je noći u džungli. Kao ženi teško mi je tamo.
U manjini smo. Ne znam više šta da radim. -Naravno.
Trebalo je da ti to sama ponudim. -Hvala najlepše.
Idem samo po stvari. -Gde su? -Stvari s posla.
Ne smeš da ostavljaš stvari bez nadzora. Ostavljam ih u autu.
Mama, spavaće ovde.
Možeš da budeš u mojoj sobi. Ja ću spavati u podrumu.
Da se dobro naspavaš. -Lepo od tebe. Ne mogu da pomognem zbog leđa.
Znaš šta? Odneću nekoliko stvari gore.
Laku noć. -Mislila sam da nećeš... -Šta? -Reći laku noć.
Nemoj da ih probudiš. -Može, šefice. Laku noć. -Laku noć.
Zdravo. -Zdravo.
Treba da vidiš u kakvom ti je stanju soba. -Zašto?
Vrata su bila poluotvorena.
I to nije sve.
Zdravo. -Osman. -Ja sam Beatris, njegova mama.
Jesi li dobro?
Izvini, trebalo je da ti kažem. Samo sam došao da se istuširam.
Cela porodica mu je mrtva. Mislila sam da će mu dobro doći
da gleda televiziju s Florijanom.
Svidelo mu se.
Dobro. -Hvala. -Idem po neke stvari u sobu.
Florijane, postavi sto.
Osmane? -Ne, hvala. Ne pijem.
Ingrid? -Ne, hvala.
Ne pred njim.
Imate li nož za ribu?
Nemate? -Ne.
Nema veze, samo sam htela da pokažem Osmanu.
U Francuskoj imaju noževe za ribu.
Njima odvajaš meso od kostiju.
Da mi te je videti kako pokušavaš.
Navikao je da jede prstima. Da bar mogu da te vidim s nožem za ribu.
Da, dobro. -Ni ja ga ne koristim. -Ti ne umeš da jedeš prstima.
Svi možemo da učimo iz tuđih kultura.
Zahvaljujući džungli, ja znam sve.
Vrlo skromno. -Što se tiče jela. A ostalo...
Kad si stigao, Osmane? -U Francusku? -Da. -Odavno. Pre tri godine.
Došao si pravo ovamo? -Iz Sudana sam otišao u Libiju. Brodom.
Iz Libije u Italiju.
Četiri dana. -Sam? -Ne. Sa 150 ljudi.
Ne, jesi li ostavio porodicu? -Da, oni su u Sudanu.
Reci šta se desilo na stanici. -Stigao sam na stanicu.
Ali nisam izašao napolje jer sam bio pod zemljom.
Ispričaj to kako treba, kako si meni ispričao.
Tad sam prvi put video vozove ispod zemlje.
Nije znao gde je.
Znaš... -Da, može da spava ovde. Možeš da spavaš ovde, Osmane.
U Florijanovoj sobi je dušek koji može da koristi.
Došla je da radi ovde, a ne da koristi kuću kao hotel.
Donela je svoj prljavi veš i samo ga ostavila u kuhinji.
Florijan to ne radi.
Iskorišćavaju te.
Dobro jutro, sine. Ustani.
Kurva! Kakva jebena kurva!
Ona je kurva! -Šta je bilo?
Kreše se s njim! Gadi mi se to!
Prokleta kučka!
Jebeno sam naivna. Kakva kurva.
Večeras leti napolje!
Otišla je. -Zauvek?
Nisam shvatila. -Gde? -Ne znam.
A njen nered? Sranje, htela sam da vičem na nju.
Zdravo. -Zdravo, šta radiš ovde?
Dobro izgledaš. -Da. Šta se dešava?
Migrant je pao s kamiona. Ostao je bez glave.
Da, užasno je. Teško nam je.
Vama je teško? Stvarno?
Ništa. Ne želim da raspravljam o tome s tobom.
Šta? -Ništa. Zvučiš kao da pričaš o psu.
Šta da kažem? Istina je.
Smiri se. Nisam ga ja ubio.
Mogu li da idem? -Da. -Zdravo.
Hej, Džo!
Jesi li dobro? Ovo je užasno.
Jesu li ti rekli? -Da. Jesi li ga poznavao?
Ne možemo da ga vidimo. -Beatris, kreni. Gospodine, sklonite se.
Zdravo. Ja sam Beatris. -Ja sam Sonja. -Došla sam da vidim Džoa.
Ne, mrzim to! Ne, prestani. Ne volim to.
Ne prskaj. Daj mi to. -Smešno je, ali nervira me.
Nije smešno.
Možeš li da ga uzmeš? -Dobro. -Hvala.
Šta se dešava? -Sećaš se onog sa zašivenim usnama? -Da.
Postoji problem. Pokušali smo da pomognemo Moktaru i Dari.
Opljačkani su. -Kako? -Imali smo plan.
Ingrid je imala plan. Otišli su u Bilbao. -Zašto?
Zbog krijumčara ljudima. Ingrid ih je spojila, ali opljačkani su.
Šta? -Izvini.
Da, pa... Ne možemo nju da krivimo.
Možemo! -Trudi se, ali beskorisna je.
Našao sam ih na parkingu, bili su zaključani. -Stvarno?
Obećao sam da ću im pomoći.
Kako? -Sad ili nikad. Treba prebaciti u višu brzinu.
Šta to znači? -Želim da im pomognem da se domognu Engleske.
Dobra ideja. Ali kako?
U kamionu. Lepo je s njima,
ali uz decu i bebu na putu, Sonja, moj posao... -Ovde su?
Nisam ti rekao? -Ne, nisam shvatila. Ovde su. Pozvaću ih.
Moktar, Dara, dođite. Upoznaću vas s Beatris.
Dara, Moktar. -Zdravo. -Ovo je Beatris.
Već ste se upoznali. -Da. -Upoznali smo se. -Da.
Dara, sedi. Šta želite da popijete?
Bilo šta. Mleko. -A ti? -Pivo.
Uzdravlje!
Možeš li da ih primiš na neko vreme za dva dana?
Tako bih imao vremena da nađem kamion. Ako ne možeš, samo reci.
Kod mene? -Da.
Da. -Šta? Ne možeš? -Da, mogu. -Dobro. Ali pitaj majku.
Ne, u redu je. Da te pozovem sutra da dogovorimo vreme? -Dobro. -Zdravo.
I? -Rekla sam ne. -Daj da objasnim. -Nema potrebe. Rekla sam ne.
Ovde postaje nemoguće. Velikodušnost ima granice.
Ne dovodi te izbeglice kući. -Nije to kao s Ingrid. -Rekla sam ne.
U početku je bilo smešno, ali dosta je. -Smešno?
Iranci će odsesti ovde, u mom domu. Sutra dolaze. To je moja odluka.
Naravno, ali ja mogu da odem. Šta ćeš onda?
Bez mene ne bi izdržala ni nedelju dana!
Ti ne bi izdržala nedelju dana, mama. Ja tebi dajem smeštaj.
Ovde sam samo zbog Florijana. -Da, znam.
Reci im da su dobrodošli.
Pa pomozi im.
Evo. Ovo je moja soba. Vi ćete spavati ovde.
Gde ćeš ti spavati ako je ovo tvoja soba?
Pita gde ćeš ti spavati. -Dole. -U podrumu.
Nećeš spavati u podrumu. -Šta? -U podrumu.
Ma nije to podrum. Ima prozore koji gledaju na dvorište. U redu je.
Zadrži svoju sobu. -Ne, ne. Ja odlučujem. Vi spavate ovde.
Dobro, to je rešeno.
Evo. Dvorište.
Šta je ovo? -Viljuška. -Da, hvala. Znam da je viljuška.
Zanimalo me je da li je čista. Moja je nestala. Ukradene viljuške...
Treća! -Peta! -To je ludo. -Trudnički prohtevi.
Bar imam izgovor!
Beatris, blistaš. -Hvala. -Kako održavaš figuru?
Ne bih smeo da pitam? -Šta? -Smeš li to da pitaš žene...
To je kompliment. Izgledaš... -Hvala. -Vrlo poželjno. -Smiri se.
Imaš 54 godine, prijatelju. -Uvek sam bila sa starijim muškarcima.
Koliko imaš godina? -Četrdeset četiri.
Vrlo pristojno pitaš za godine. -Briga me. -Ne izgledaš tako.
Lagala sam. Imam 45 godina.
Nikad nisi bila s nekim svojih godina? -Nikad.
Vidiš? -Je li i 46 nezamislivo?
To je malo mlado. -Vidiš, imam šansu.
Ne, niko nema šansu. -Kako znaš?
Ne želim da mi iko smeta, probala sam to.
Beatris izgleda sjajno. Ti nisi prikladan.
Idem po kobasicu.
Lepa kobasica!
Šta da radim?
Da.
Florijanov otac je bio 20 godina stariji od mene.
Samo jedan? -Šta?
Samo jedan muškarac?
Idem u krevet.
Laku noć. -Da, laku noć!
Vidimo se sutra.
Ne mogu da spavam, Mokbar.
Mi ćemo, vi čekajte ovde.
Zar i dalje doručkujete?
Izvinite, nisam znala da tako kasno ustajete.
Je li sve u redu? -Da.
Šta nije u redu? Samo sam došla po stvari.
Ne pomeraj se, mi ćemo ti ih dati. Florijane!
Zašto? -Preveslala si me.
Nisam gubitnica.
Hajde, Florijane. Osmane, pomozi mu. -Ne razumem.
Šta nije u redu? -Dečko u tvom krevetu... -A to! Shvatam.
Dobro. Osuđuješ me jer si me primila na jednu noć?
Jednu noć? -Dobro, nekoliko. Osuđuješ me? -Ne osuđujem,
nego ti ne verujem. Nisam jedina.
Ne mogu da verujem.
Zdravo, Florijane. -Zdravo. -Hvala.
Osmane, čuvaj se. Nije dobra za tebe.
Nemojte to govoriti, ne znate.
Jednostavno ne mogu da verujem.
On je odrasla osoba.
Zdravo. -Doviđenja.
Mislila sam da ćeš ih baciti na mene.
Zbogom.
Želiš biljni čaj pre odlaska u krevet? -Nisam sigurna.
Svi spavaju.
Jesi li se predomislila?
U vezi s čim?
Mojim godinama.
Nikad se neću predomisliti.
Smem li da te pitam nešto?
Da.
Zatvori oči.
Idem u krevet.
To je to?
Da.
Dobro.
U redu je.
Radije bih tako.
Laku noć.
Da.
Kasnije...
Dole?
Čekaj...
Dok Dara ne zaspi.
A ti?
Kad ti je bilo zadnji put?
Pre dve godine.
A tebi? Kad?
Pre nekoliko meseci s devojkom u džungli.
S migrantkinjom?
S doktorkom iz Engleske. -Stvarno? To se dešava?
Naravno. Bila je vrlo lepa, elegantna i bogata.
I svidelo ti se?
Novac? -Da, možda.
Malo.
Samo tako?
Da, to je istina. Ne bih to mogao s migrantkinjom koja smrdi
i ne uzbuđuje me. -Shvataš li šta govoriš?
Želiš da budem licemeran? Istina je lepša.
Brine li vas to? -Više ne.
Gotovo je. -Nije vam se vratio apetit? -Ne.
Hrana je sve što imamo.
Nije ovde loše. -Nije? -Ne.
Nisu li neki ljudi strogi? Naređuju.
Pretenciozni su.
Rekli smo upravniku, ali šta se tu može?
Idiota ima svuda.
Bojim se.
Mi... Mi smo posetili.
Bilo je zabavno.
Bože moj!
Jao, ne, moj jebeni retrovizor!
Ne mogu ni da uđem u auto.
Govna su po celom autu.
Jao meni.
Dobro... Kurvini sinovi!
Dobro, idemo.
Ne, ne!
Sranje!
Dođavola! -Nešto si zaboravila?
Sviđaju mi se tvoje oči.
Lepe su.
Nije to što su lepe...
Nego se u njima vidi tvoja dobrota.
Postoji izreka koja kaže...
Oči su ogledalo duše. -Šta?
Oči su ogledalo duše.
To je čudno.
Šta? -Ako su one ogledalo, ne vidiš moju dušu.
Vidiš svoj odraz u ogledalu.
Vidiš sebe u mojim očima.
Zapravo, to je tvoja dobrota.
Ne.
Ja nisam dobra.
Dobar dan.
Vruće je.
Dobro si, Isa? -Da, ti?
Izvoli. -Hvala najlepše.
Zdravo.
To nije dovoljno.
Zdravo.
Ja nisam musliman.
Preobratio sam se u katoličanstvo. -Dobro. -Dara nije.
Kod mene je drugačije. Očekivao sam izbor.
To je deo priče o Iranu.
Država prisiljava ljude da poštuju islamske zakone.
To je jedan od mnogih razloga zašto sam otišao.
Nisam sve razumela. -Država ga je prisiljavala da praktikuje islam,
zato je otišao. -To znam.
Zdravo.
Smetam? -Ne. Imamo roštilj.
Želiš da pojedeš nešto? -Ne, hvala.
Policijska stanica je dobila anoniman poziv u vezi s tobom.
Inače ne obraćamo pažnju na to, ali pošto se radi o tebi...
Vidim da si primila izbeglice.
Ne.
Nadam se da nije istina.
Znaš šta rizikuješ?
Kazna od 30.000 evra i pet godina zatvora. -Stvarno?
Postoji i rizik za tebe i Florijana.
Šta da se nešto desi?
Ljudi bi rekli: Sama je to tražila.
I bili bi u pravu.
Ljudi pričaju.
O, da. Znam.
Sigurno ne želiš da jedeš?
Nisam gladan.
I moram kod zubara.
Hvala na obaveštenju.
Dvaput ću razmisliti pre nego što primim izbeglice.
Zdravo.
Ko želi kobasicu? -Može, hvala.
Ko je to bio? -Prijatelj.
Zašto ga nisi pozvala unutra? -Jesam.
Nije mogao da ostane.
Šta si rekla? -O čemu? -Šta si rekla?
Šta izvodiš? -Šta te je spopalo?
Je li ovo ispitivanje? --Znamo za tvog muža. -I?
Bio je protiv migranata. -Šta hoćeš da kažeš?
Reci jasno i glasno šta misliš.
Deo je antimigrantske grupe. Bio je prijatelj mog muža.
Stari prijatelj. I šta?
Na čijoj si ti strani? -Jesi li završio?
Ne sviđa mi se tvoj ton. U mojoj si kući i jedeš moju hranu.
Ako ti se ne sviđa, možeš da odeš. Isto važi i za vas.
Ako vam se ne sviđam ja ili odakle sam, niko vas ne tera da ostanete.
Vrata su tamo! Je li to jasno?
Poštedi me pretnji i insinuacija.
Umukni!
Šta nije u redu? -Ništa.
Treba mi ovo potpisati.
Kasno je. Zašto nisi u krevetu?
Moram nešto da završim.
Dobro, laku noć. Sledeći put kucaj.
Laku noć. -Laku noć.
Da?
Moram nešto da ti kažem, ali ne znam kako.
Reč je o tome...
Moktar i ja... -Šta vi?
Moktar i ja...
Sereš. -Ne.
Ja... -Umukni. Izlazi. -Ja sam ti mama. -Napolje.
Ne pitam te za mišljenje. -Napolje iz moje sobe!
Sereš! Ti si kao ona kurva!
Ozbiljno?
Prestani da ljudima držiš lekcije.
Šta misliš ko si sa svojim izbeglicama?
Jebemu!
Nisi normalna! Trpimo tvoja sranja!
Da bi mogla da se kresneš kao neka klinka!
Jadna si! Kao klinka!
Napolje! Dosta!
Šta se dešava? -Ništa. Posvađali smo se.
Moktar i ja smo zajedno. Laku noć.
Da?
Da.
Dobro.
Pa?
Danas je taj dan.
Malo uspori.
S leve strane.
Lako je preko one ograde.
Upala nam je sekira u med. Nema nikoga.
Nema kamera? -Ne.
Inače ih ima. Ovde ne.
Vidiš?
Želim da kažem koliko mi je dragoceno sve što si mi dala od početka.
Bea, ti si dragocena, ti si predivna.
Ti si moje najdraže ljudsko biće, zauvek.
Šta nije u redu?
Govoriš kao da se opraštaš i više se nećemo videti.
Kao da me ostavljaš.
Samo želim da te usrećim.
Ne mogu.
Izvini.
Ne možeš.
Ne možeš?
Moktare, ovo je možda poslednji put.
Odlaziš u Englesku.
Možda me zaboraviš. Možda je poslednji put.
Prestani. -Ne. Neću da prestanem jer odlaziš,
a ja ne razumem zašto.
Moram da idem u Englesku.
Ovo je moj život.
Ovo je moj put.
To je moj projekat.
To je moj projekat vrlo dugo.
Ne govorim o tebi kad kažem da idem u Englesku.
Ne razumem zašto ideš.
Kako možeš da me voliš i odeš?
Kako možeš da me voliš i postavljaš mi ova pitanja?
Izvlačimo najbolje jedno iz drugog i to je dobra stvar.
Želiš da budeš sigurna da je ljubav čista, ali ne znam da li je.
Hemija između nas proizilazi iz naših različitosti.
Suprotnosti se privlače, zar ne?
Ako sumnjaš u mene, nećemo moći da krenemo dalje.
Ali nije prvi put da neko sumnja u mene.
U mojoj zemlji su pokušali da me ubiju jer sam drugačiji.
O čemu govoriš?
Ne razumem.
Ne želiš da me razumeš.
Da.
Beatris.
Volim te.
Izgovorio si moje celo ime. -Da.
Jer te u celosti volim.
Zašto se onda ne venčamo?
Odgovori mi.
Ne želim da se venčam zbog papira da bih ostao.
Ako se jednog dana venčamo, to će biti jer smo slobodni.
Hej, Džo. Šta je to?
Šta?
Dođi. -Oni svi idu? -Sudanci su.
Ali preopasno je. -Sve sam im objasnio.
Idemo. Uzmite torbe.
Srećno.
Srećno. -Hvala.
Kako ste, g. Buvije? Jeste li dobro spavali?
Nisam spavao. -Niste?
Ne znam. Ne sećam se.
Gubim pamćenje. -Da?
Zato sam ovde. -Znam.
Izgleda kao da će padati sneg. -Sneg? -Da.
Možda će padati sneg. -Ili susnežica.
Samo ću vas obrisati. -Radijatori nisu mnogo vrući.
Uhapsili su nas!
Davide, možeš li da završiš ovde? -Da. -Hvala.
Sranje!
Pustiće vas. Takva je procedura. Ne brini.
Rođen sam u Teheranu! -Znam.
Zovem se Moktar. -Znam.
Rođen sam u Teheranu. -Znam.
Prestani.
Žao mi je, Florijane.
I dalje postoji rešenje. -Koje?
Brod.
Nađemo neko mirno mesto.
Brodom, da.
Ja nisam za to. -Zašto?
Kamion je opasan, a brod još opasniji. Mogu da umru.
Kamioni više nisu dobri, brod je zadnje rešenje.
Da, možda, ali...
Meni je to u redu i nemam šta da izgubim.
Postoji mogućnost da umremo.
Šta je rekao? -Da nema šta da izgubi.
To je lepo čuti.
Čekaj.
Volim te...
Celog tebe.
Ali...
Više nisam navikla da budem vezana.
Pomisao da mogu da te izgubim...
Razdire me.
Ali...
Želim da budeš slobodan.
Ništa mi ne duguješ.
Idi.
Ne sviđa mi se ova ideja. -Biće u redu, ne brini.
Moraju da napuste francuske teritorijalne vode što pre.
Ako ih zaustave, u Engleskoj su. Tamo će im uzeti otiske.
Dobro? To ćemo im reći.
Pokušaćemo da nađemo brod.
Koliko to košta? -Pogledao sam na internetu.
Između 1.000 i 2.000 evra.
Ti to imaš? -Ne. -A ti? -Ne.
Imam molbu. Rekao si...
Ako mi nešto zatreba, meni i Florijanu, da mogu da te pitam.
Stvar je u tome...
Potreban mi je novac.
Ali treba mi veliki iznos. -Koliko? -Dve hiljade evra.
Zašto? -Za krov, grana je pala na njega.
A osiguranje? -Komplikovano je.
Komplikovano.
Razumem ako ne možeš ili ne želiš. -Ne, samo sam iznenađen.
Jesi li negde uprskala? Možeš mi reći o čemu god da je reč.
Ako si u nevolji... Ja sam policajac, ali prijatelj sam ti.
Duguješ li nekome novac? -Ne.
Glupo je što sam došla. Izvini.
Tebi treba prijatelj. Neko ko će te čuvati.
Istina je da...
Sve se brzo dešava, menja se...
Vrlo brzo, ne mogu...
Ne mogu da se nosim sa svim.
Ne mogu da ostanem na nuli.
Ali...
Samo mi treba 2.000 evra za nešto što ne želim da ti kažem.
Zato nema smisla što sam došla da te pitam.
Zaboravi.
Prvo treba zbrinuti svoje.
Kloni se izbeglica.
O čemu govoriš?
Ne znam.
Hvala.
Prvo staviš lanac na kuglu. Tako da bude pričvršćena na auto.
Vidi, sad je pričvršćena.
Sad je sigurno. Kad voziš, podigneš točak.
Sjajno. -Doviđenja. Hvala.
Doviđenja, gospođo.
Hvala.
Gde smo?
Čuje se, nismo daleko.
Hajde!
Moramo da ga nosimo... -Da.
Pazite na stene.
Hajde, idite.
Idi.
Beatris, idemo. Otišli su.
Opasno je ostati ovde.
Ovde si.
Je li dobro prošlo? -Da.
Ostavi taj laptop.
Spaseno 30 migranata, uključujući 11 dece.
Normalno je što još nema vesti.
Napraviću ti... -Prestani!
Prestani! Nisam gladna.
To neće ništa promeniti. Ne možeš da umreš od gladi.
Nije normalno.
I dalje ništa. -Ne.
Moraš da se naspavaš. Ne možeš ovako da nastaviš.
Mislim da će umreti ako zaspim.
Moram da držim otvorene oči.
Migranti iz Irana spaseni u prelasku Lamanša.
Mama!
Florijane!
Živi su! -Šta? -Živi su.
Brod je tonuo. Pozvali su pomoć.
Potrajalo je dok su ih pronašli.
Rekli su da su ih krijumčari prevezli.
Smiri se. Pozvaće te.
Dušo...
Ne mogu da se smirim, ali to je normalno.
Dana 27. juna 2017. Beatris Ure proglašena je krivom
za pomaganje ilegalnom migrantu. Ali sud joj nije odredio kaznu.
Sad redovno posećuje Moktara u Engleskoj.
On daje sve od sebe da bi ostvario njihov san
da žive gde god žele.
MEDIATRANSLATIONS