Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pokušaj podignuti ovu stranu.
Hajde. -Uzmi uže.
Sranje.
Spustite ovu stranu. -Okrenite ga.
Ponovno ga izvadite.
Oprezno.
Stavite ga po strani.
Što se događa? -Imamo problem. Lijes je prevelik za grob.
Moramo ga izvaditi i proširiti grob
kako bi mogao ući.
Pa, ako će to pomoći...
Benoit, prijatelju...
Bio si velik, ne samo tjelesno.
I bio si snažan, ne samo fizički.
Puno si nam značio. Bio si više od kolege i prijatelja.
Bio si... Reći ću to, bio si div.
I vrlo često vodič na poslu i izvan posla.
Nedostajat će nam to.
Svečano obećavam da se tvoja žena i sin mogu osloniti na nas.
Tvoja obitelj i naša je obitelj.
Franck, zašto to ne dovršiš kod kuće?
UNATOČ SVEMU
Pomozi nam.
Florian!
Što se događa? Prestani.
Uđi! -Večer, Gisele. -Dobra večer.
Navikni se.
Idemo. -Dobro.
Kujo! -Dajte mi ruku. -Zašto?
Da vas operem. -Dobro. Samo ruke. Guzicu ću sama.
Ne možeš bolje?
Hoćeš li još dugo? -Gotova sam.
Ne možeš raditi dnevne smjene bar mjesec dana. -Zašto?
Moramo čekati da Sylvie ode.
Chantal, zvala je hitna. Žele nam poslati tri pacijenta.
Odakle su? -Iz Sudana. -Ne.
Rekla sam da imamo mjesta. -Ne želimo ih.
Ovo je gerijatrijski odjel. Ne shvaćaju li to?
Uplašio si me!
Što?
Ne, idem kući.
Kvragu!
Jesi li dobro?
Moraš biti oprezniji. Pogledala sam.
Moraš paziti, to je opasno.
Dođi.
Hladno je. Dođi.
Hajde!
Sranje, nadam se da se nismo izgubili.
Prepoznaješ li ovo?
Što nije u redu s njima?
Idu u Englesku.
Uplašili su me.
Ovdje.
Hvala.
Nema na čemu.
O, kvragu!
Hej!
Stani! Daj mi to!
Daj mi to!
Koji vrag? Tako mi zahvaljuješ?
Zašto si to učinio?
Ološ!
Što to radiš?
Radi to poslije.
Laku noć.
Dobar dan. Želim ostaviti odjeću.
Idite onamo.
Dobar dan.
Dobar dan, gospođo. Kako ste?
Trebate pomoć? -Odjeća je od mog muža.
Zymako. -Beatrice. -Vi ste iz dobrotvorne udruge? -Ne.
Dobar dan. Imam još toga u autu.
Možeš li naći onu posudu za rublje? -Je li vam auto ondje? -Da.
Zašto nam ne biste pomogli? -Ne, samo se rješavam stvari.
Radim sa starcima. Crnci, Arapi, ne hvala.
Jeste li medicinska sestra?
Ne, njegovateljica sam na gerijatrijskom odjelu. -Sjajno.
Hvala. -Snaći ćemo se.
Nas dvoje možemo ovo odnijeti. -Gdje vam je muž? -Umro je.
Hvala. -Doviđenja.
Jesi li čuo što je rekla? Kakva rasistica. -Stvarno?
Engleski? Govorite li engleski? -Ne.
Zdravo! -Nisi se dugo javljala.
U postaji je fotografija. -Stvarno? Koja? -Dobra je. U uniformi.
Da, nisu htjeli staviti onu na kojoj umire od ciroze u bolnici.
Jesi li ti dobro? -Da. -Kako život? -Dobro.
Ima dosta posla. Svaki dan sve ih je više.
Čak se i međusobno tuku.
Jedan se izgubio neki dan kod bolnice. Tražio me prijevoz. -Da?
Pristala sam.
Zašto? -Ne znam.
Što ti je bilo?
Stvarno si to učinila?
Kako nepromišljeno. Mogao te napasti. -To je bio klinac.
Svejedno. Nemaju što izgubiti. Mogu biti opasni.
Odbacila sam ga. Zahvalio mi je.
To je sve.
Stalno dobivamo pritužbe o krađama i silovanjima.
Ne zove se džungla bez razloga.
Gori su od naših Arapa. Pravi divljaci.
Beatrice, budi oprezna. Ne bih htio da ti se nešto dogodi.
Najviše 30 min. Dobro.
Dobar dan. Oprosti. Bok.
Donijela sam odjeću, sjećate se? -Začudo da. -Zašto začudo?
Moram pokupiti neprodanu robu.
Daju vam neprodanu robu? -Šokira li vas pomaganje crncima i Arapima?
Nije me briga. -Oni su sa mnom.
Idemo, dečki.
Kamo? -U besplatnu kantinu.
Francoise... -Donijela sam ovo. -Hvala.
Antoine, moramo ovo riješiti. -Zdravo. -Zamara se glupostima.
Dobar dan. -Ingrid. -Beatrice. -Novi ste ovdje?
Prvi put sam ovdje. -Dobro. -Napravi jebeni popis.
Nemam vremena. -Što je bilo? -Zdravo, Monique.
Ja nisam Monique, nego Beatrice. -Sranje, da.
Monique mi je poslala poruku da ne može doći.
Kako to misliš? -Ne može doći. Znaš kako je. -Ne dolazim često.
Za sat vremena stiže velika dostava. Što da radim?
Gle, zaboravila sam. -No... -Ne pretjeruj! -Ne, slušaj.
Samo mi treba reći. -Znam. -To je sve. -Što ću sad?
Ja ću vam pomoći. Neće dugo trajati. -Hoće.
Ja mogu pomoći. -Stvarno? -Naravno.
Radim ovo samo jer imam veliko srce. Fotografiram. -Ne tražim te to.
To nije ničiji posao.
Mogu pomoći danas popodne. -A sutra? -Ne, radim. Sutra ne.
Radim noćne. -Ovdje si samo danas?
Srušili su južni dio, ovamo je došlo 4000 ljudi.
Oni su ovdje svi zajedno, no ne slažu se. Mi volonteri ih smirujemo.
Kako ste?
Volim volontirati, upoznavati ljude koji ovdje rade
i stjecati njihovo povjerenje.
Bok. -Zdravo.
Zdravo, gospodo.
Ne želimo da ovaj kamp postoji, no postoji zbog političara.
Ne želimo da ljudi ovako žive. -Beatrice!
Pokrivaju lica da zaštite obitelji ako ih prepozna netko odande.
Ispričavam se.
Čuli smo auto. Odjednom, čuo se prasak!
Smiješ se? Nije smiješno.
Izgledalo je kao da je bačeno tijelo. Auto se odvezao.
Rekla sam mu da provjeri. To mu je posao.
Ustrtario se. Možete li vjerovati? Tresao se kao šiba.
Zato si postao policajac!
Hrabar si s kompićima u uniformi. I s pištoljem.
Hajde. -Tiho!
Želiš je polizati? Kladim se da želiš.
Kako divno. -U tom slučaju, to je od mene.
Nisam mu pomogla izabrati. -Stvarno?
Hvala. -Ona je izabrala, ja sam platio. -Razmazili ste me.
To je ipak proslava.
Sjajno! Jako lijepo. Hvala, divno je.
Sretan rođendan! -Hvala.
Tvoj je rođendan. -Gotovo je, sad sam stara. -To je nova faza života.
Ne mogu nositi ovaj džemper. -Zašto? -Odvratan je.
I premalen. -Istina.
Daj ga nekome. -Ne mogu. To bi uzrujalo Dominique. Nije lijepo.
To je dar. -Ja mu mogu naći novi dom.
Donirala sam Benoitovu odjeću. -Kome?
Izbjeglicama. -Čekaj, Benoitovu odjeću dala si imigrantima?
Migrantima u džungli.
A Francuzima? -Dala sam je ljudima kojima treba.
Što to izvodiš? -Ništa. -Stvarno? -Da.
Želiš se osramotiti? -Osramotiti? -Da.
Benoit se sigurno okreće u grobu. -Misliš? -On to ne bi htio.
To je moje mišljenje. -Pa, Benoit je mrtav.
Može se okretati koliko želi. -Znaš što ti ljudi rade?
Da, imigranti su. -Da.
Ne, ali... -Dat ću ga čistačici.
Sjajit će u mraku.
Sve one zvijezde. -Ne tako glasno.
Nitko ga ne može nositi. -Blistaj, zvijezdo! -Tiho.
Pristajao bi joj.
Ona pjevačica koja ima ovakvu kosu. -Znam!
Ima goleme sise. -Moja žena!
Ime joj se rimuje s "amour". -Lova Moor!
On predstavlja katoličku crkvu. -Papa!
Ono što majmuni jedu. -Banane!
Foucault! -Već smo ga imali. -Pa što?
Kukac koji ne živi dugo. -Vodencvijet! -Leptir!
Dobro. -Ideš tako brzo? -Idem. -Daj.
Hvala. -Bok.
Što ti je došlo? -Što? -Zašto ih provociraš?
Promijenila si se. Svi to kažu.
Znam da je bilo teško s Benoitom. -Teško?
Pa, mi smo ga voljeli, no... -Misliš na to što me tukao?
Izvoli. Ukrala sam ti džemper. Bok! -Čekaj, razgovarajmo.
Ispričavam se.
Dobar dan.
Što to znači? -Rekao je da ne želi piti vodu.
Nikad. -Ništa što prolazi kroz usta.
Nikakvo piće. -To je opasno.
Možda. Da.
Bar neka pije. -Ne želi.
Pogledajte. Nešto je učinio ovdje.
Nešto sam učinio, za mene je to konačno.
Kamo mogu otići? Ne mogu nigdje.
Mašu palicama, trgaju i ruše šatore, uzimaju stvari, deke...
Nemaju šatore, nemaju deke... Mi ostajemo i pomažemo.
Tko želi?
Mama, nismo li imali slamke? -Što želiš? -Slamke.
Izvoli. -Hvala. Gdje su bile? -U dnevnom boravku.
Ideš sa mnom?
Zdravo.
Bok. Traži te Francoise.
Znaš novinarku Ingrid? -Da.
Traži mjesto gdje će završiti video.
Možeš li je ti primiti?
Zašto ne? Mama mi radi sve kućanske poslove, moram nju pitati.
No... -Tako da može raditi po danu. To je sve. -Da, no...
Ne može raditi ovdje. Samo nekoliko dana. -Dobro.
Pitat ću majku. -Hvala. -Vidimo se poslije.
Dobar dan. -Zdravo.
Dobar dan.
Bok. -Zdravo.
Gdje su? -Otišli su. -Kamo? -Ne znam.
Kad su otišli?
Mogu li ovo ostaviti ovdje? -Naravno.
Što je to? -To je za Irance.
Ingrid!
Gdje su Iranci? -Otišli su.
Pojavio se zahtjev za izručenjem. Čekaj.
Kad su otišli?
Čekaj! -Oprosti. -U redu je.
Jesu li u Engleskoj?
Ne, zapravo su...
Možda odu, no ne odmah.
Što to znači? -Da su otišli.
Jesi li ti znala? -Da. Nego, otišli su.
Bilo ih je strah duplifikacije. -Što je to?
Ako ti uzmu otiske u jednoj državi, ne možeš dobiti azil u drugoj.
Ako se to napravi u Francuskoj, ostaješ ovdje. -To su dobre vijesti?
Da. -Dobro.
Zapravo su imali priliku... Pa smo odlučili...
Ma, što manje znaš, to bolje.
Jesi li u kontaktu s njima?
Francoise je rekla da trebaš mjesto za rad. -Da.
Moram pitati majku. -Hvala. Živiš s majkom?
To je lijepo. Ne rugam se, to je fora.
Živim s njom i pitat ću je. -To je kao u Japanu.
Ne rugam ti se.
Zdravo. -Ja sam Joe, pomagao sam Ingrid.
Jesmo li se već upoznali? -Poznati ste mi. Stvari smo ostavili ovdje.
Odvest ću te natrag. -Dobro.
Doviđenja.
Zapravo, prespavala bih ovdje ako je to u redu.
Dosta mi je noći u džungli. Kao ženi teško mi je ondje.
U manjini smo. Ne znam više što ću. -Naravno.
Trebala sam ti to i sama ponuditi. -Puno hvala.
Idem samo po stvari. -Gdje su? -Stvari s posla.
Ne smiješ ostavljati stvari bez nadzora. Ostavljam ih u autu.
Mama, spavat će ovdje.
Možeš biti u mojoj sobi. Ja ću spavati u podrumu.
Da se dobro naspavaš. -Lijepo od tebe. Ne mogu pomoći zbog leđa.
Znaš što? Odnijet ću nekoliko stvari gore.
Laku noć. -Mislila sam da nećeš... -Što? -Reći laku noć.
Nemoj ih probuditi. -Može, šefice. Noć. -Laku noć.
Bok. -Bok.
Trebaš vidjeti u kakvom ti je stanju soba. -Zašto?
Vrata su bila poluotvorena.
I to nije sve.
Zdravo. -Osman. -Ja sam Beatrice, njegova mama.
Jesi dobro?
Oprosti, trebala sam ti reći. Samo se došao otuširati.
Cijela obitelj mu je mrtva. Mislila sam da će mu dobro doći
da gleda televiziju s Florianom.
Svidjelo mu se.
Dobro. -Hvala. -Idem po neke stvari u sobu.
Florian, postavi stol.
Osman? -Ne, hvala. Ne pijem.
Ingrid? -Ne, hvala.
Ne pred njim.
Imate li nož za ribu?
Nemate? -Ne.
Nema veze, samo sam htjela pokazati Osmanu.
U Francuskoj imaju noževe za ribu.
Njima odvajaš meso od kosti.
Da mi te vidjeti kako pokušavaš.
Naviknut je jesti prstima. Da te bar mogu vidjeti s nožem za ribu.
Da, dobro. -Ni ja ga ne koristim. -Ti ne znaš jesti prstima.
Svi možemo učiti iz tuđih kultura.
Zahvaljujući džungli, ja znam sve.
Vrlo skromno. -Što se tiče jela. A ostalo...
Kad si stigao, Osman? -U Francusku? -Da. -Davno. Prije tri godine.
Došao si direktno ovdje? -Iz Sudana sam otišao u Libiju. Brodom.
Iz Libije u Italiju.
Četiri dana. -Sam? -Ne. Sa 150 ljudi.
Ne, jesi li ostavio obitelj? -Da, oni su u Sudanu.
Reci što se dogodilo na stanici. -Stigao sam na stanicu.
No nisam izašao jer sam bio pod zemljom.
Ispričaj to kako treba, kako si meni ispričao.
Tad sam prvi put vidio vlakove ispod zemlje.
Nije znao gdje je.
Znaš... -Da, može spavati ovdje. Možeš spavati ovdje, Osman.
U Florianovoj je sobi madrac koji može koristiti.
Došla je ovamo raditi, a ne koristiti kuću kao hotel.
Donijela je svoje prljavo rublje i samo ga ostavila u kuhinji.
Florian to ne radi.
Iskorištavaju te.
Jutro, sine. Ustani.
Kurva! Kakva jebena kurva!
Ona je kurva! -Što je bilo?
Ševi se s njim! Gadi mi se to!
Prokleta kuja!
Jebeno sam naivna. Kakva kurva.
Večeras leti van!
Otišla je. -Zauvijek?
Nisam shvatila. -Gdje? -Ne znam.
A njezin nered? Sranje, htjela sam vikati na nju.
Bok. -Bok, što radiš ovdje?
Dobro izgledaš. -Da. Što se događa?
Migrant je pao s kamiona. Ostao je bez glave.
Da, užasno je. Teško nam je.
Vama je teško? Stvarno?
Ništa. Ne želim raspravljati o tome s tobom.
Što? -Ništa. Zvučiš kao da govoriš o psu.
Što da kažem? Istina je.
Smiri se. Nisam ga ja ubio.
Mogu ići? -Da. -Bok.
Hej, Joe!
Jesi li dobro? Ovo je užasno.
Jesu li ti rekli? -Da. Jesi li ga poznavao?
Ne možemo ga vidjeti. -Beatrice, kreni. Gospodine, maknite se.
Zdravo. Ja sam Beatrice. -Ja sam Sonia. -Došla sam vidjeti Joea.
Ne, mrzim to! Ne, prestani. Ne volim to.
Ne prskaj. Daj mi to. -Smiješno je, no to me živcira.
Nije smiješno.
Možeš ga ti uzeti? -Dobro. -Hvala.
Što se događa? -Sjećaš se onog sa zašivenim usnama? -Da.
Postoji problem. Pokušali smo pomoći Mokhtaru i Dari.
Opljačkani su. -Kako? -Imali smo plan.
Ingrid je imala plan. Otišli su u Bilbao. -Zašto?
Zbog krijumčara ljudima. Ingrid ih je spojila, no opljačkani su.
Što? -Oprosti.
Da, pa... Ne možemo nju kriviti.
Možemo! -Trudi se, no beskorisna je.
Našao sam ih na parkiralištu, bili su zaključani. -Stvarno?
Obećao sam im pomoći.
Kako? -Sad ili nikad. Treba prebaciti u višu brzinu.
Što to znači? -Želim im pomoći da se domognu Engleske.
Dobra ideja. No kako?
U kamionu. Lijepo je s njima,
no uz djecu i bebu na putu, Sonia, moj posao... -Ovdje su?
Nisam li ti rekao? -Ne, nisam shvatila. Ovdje su. Pozvat ću ih.
Mokhtar, Dara, dođite. Upoznat ću vas s Beatrice.
Dara, Mokhtar. -Zdravo. -Ovo je Beatrice.
Već ste se upoznali. -Da. -Upoznali smo se. -Da.
Dara, sjedni. Što želite popiti?
Bilo što. Mlijeko. -A ti? -Pivo.
Živjeli!
Možeš li ih primiti na neko vrijeme za dva dana?
Tako bih imao vremena naći kamion. Ako ne možeš, samo reci.
Kod mene? -Da.
Da. -Što? Ne možeš? -Da, mogu. -Dobro. No pitaj majku.
Ne, u redu je. Nazvat ću te sutra da dogovorimo vrijeme? -Dobro. -Bok.
I? -Rekla sam ne. -Daj da objasnim. -Nema potrebe. Rekla sam ne.
Ovdje postaje nemoguće. Velikodušnost ima granice.
Ne dovodi te izbjeglice kući. -Nije to kao s Ingrid. -Rekla sam ne.
U početku je bilo smiješno, no dosta je. -Smiješno?
Iranci će odsjesti ovdje, u mom domu. Sutra dolaze. To je moja odluka.
Naravno, no ja mogu otići. Što ćeš onda?
Bez mene ne bi izdržala ni tjedan dana!
Ti ne bi izdržala tjedan dana, mama. Ja tebi dajem smještaj.
Ovdje sam samo zbog Floriana. -Da, znam.
"Reci im da su dobro došli."
Pa pomozi im.
Evo. Ovo je moja soba. Vi ćete spavati ovdje.
Gdje ćeš ti spavati ako je ovo tvoja soba?
Pita gdje ćeš ti spavati. -Dolje. -U podrumu.
Nećeš spavati u podrumu. -Što? -U podrumu.
Ma nije to podrum. Ima prozore koji gledaju na dvorište. U redu je.
Zadrži svoju sobu. -Ne, ne. Ja odlučujem. Vi spavate ovdje.
Dobro, to je riješeno.
Evo. Vrt.
Što je ovo? -Vilica. -Da, hvala. Znam da je to vilica.
Zanimalo me je li čista. Moja je nestala. Ukradene vilice...
Treća! -Peta! -To je ludo. -Trudnički prohtjevi.
Bar imam izgovor!
Beatrice, blistaš. -Hvala. -Kako održavaš figuru?
Ne bih trebao pitati? -Što? -Smije li se to pitati žene...
To je kompliment. Izgledaš... -Hvala. -Vrlo poželjno. -Smiri se.
Imaš 54 g., prijatelju. -Uvijek sam bila sa starijim muškarcima.
Koliko imaš godina? -44.
Vrlo pristojno pitaš za godine. -Briga me. -Ne izgledaš tako.
Lagala sam. Imam 45 g.
Nikad nisi bila s nekim svojih godina? -Nikad.
Vidiš? -Je li i 46 nezamislivo?
To je malo mlado. -Vidiš, imam šansu.
Ne, nitko nema šansu. -Kako znaš?
Ne želim da mi itko smeta, probala sam to.
Beatrice izgleda sjajno. Ti nisi prikladan.
Idem po kobasicu.
Lijepa kobasica!
Što da radim?
Da.
"Florianov otac bio je 20 g. stariji od mene."
Samo jedan? -Što?
Samo jedan muškarac?
Idem u krevet.
Laku noć. -Da, laku noć!
Vidimo se sutra.
"Ne mogu spavati, Mokhbar."
Mi ćemo, vi čekajte ovdje.
Zar i dalje doručkujete?
Oprostite, nisam znala da tako kasno ustajete.
Je li sve u redu? -Da.
Što nije u redu? Samo sam došla po stvari.
Ne miči se, mi ćemo ti ih dati. Florian!
Zašto? -Preveslala si me.
Nisam gubitnica.
Hajde, Florian. Osman, pomozi mu. -Ne razumijem.
Što nije u redu? -Dečko u tvojem krevetu... -A to! Shvaćam.
Dobro. Osuđuješ me jer si me primila na jednu noć?
Jednu noć? -Dobro, nekoliko. Osuđuješ me? -Ne osuđujem,
nego ti ne vjerujem. Nisam jedina.
Ne mogu vjerovati.
Bok, Florian. -Bok. -Hvala.
Osman, čuvaj je se. Nije dobra za tebe.
Nemojte to govoriti, ne znate.
Jednostavno ne mogu vjerovati.
On je odrasla osoba.
Bok. -Doviđenja.
Mislila sam da ćeš ih baciti na mene.
Zbogom.
Želiš biljni čaj prije odlaska u krevet? -Nisam sigurna.
"Svi spavaju."
"Jesi li se predomislila?"
"U vezi s čim?"
"Moje dobi."
"Nikad se neću predomisliti."
Smijem li te nešto pitati?
Da.
Zatvori oči.
Idem u krevet.
To je to?
Da.
Dobro.
U redu je.
Radije bih tako.
Laku noć.
Da.
Poslije...
Dolje?
Čekaj...
Dok Dara ne zaspi.
A ti?
Kad ti je bilo zadnji put?
Prije dvije godine.
A tebi? Kad?
"Prije nekoliko mjeseci s curom u džungli."
"S migranticom?"
"S liječnicom iz Engleske." -Stvarno? To se događa?
"Naravno. Bila je vrlo lijepa, elegantna i bogata."
I svidjelo ti se?
Novac? -Da, možda.
Malo.
Samo tako?
"Da, to je istina. Ne bih to mogao s migranticom koja smrdi
i ne uzbuđuje me." -Shvaćaš li što govoriš?
"Želiš da budem licemjeran? Istina je ljepša."
Muči li vas to? -Više ne.
Gotovo je. -Nije vam se vratio apetit? -Ne.
Hrana je sve što imamo.
Nije ovdje loše. -Nije? -Ne.
Nisu li neki ljudi strogi? Naređuju.
Pretenciozni su.
Rekli smo upravitelju, no što se može?
Idiota ima posvuda.
Bojim se.
Mi... Mi smo posjetili.
Bilo je zabavno.
Moj Bože!
O, ne, moj jebeni retrovizor!
Ne mogu ni ući u auto.
Govna su po cijelom autu.
Ajme meni.
Dobro... Kurvini sinovi!
Dobro, idemo.
Ne, ne!
Sranje!
Kvragu! -Nešto si zaboravila?
Sviđaju mi se tvoje oči.
Lijepe su.
Nije to što su lijepe...
Nego se u njima vidi tvoja dobrota.
Postoji izreka koja kaže...
Oči su ogledalo duše. -Što?
Oči su ogledalo duše.
To je čudno.
Što? -Ako su one ogledalo, ne vidiš moju dušu.
Vidiš vlastiti odraz u ogledalu.
Vidiš sebe u mojim očima.
Zapravo, to je tvoja dobrota.
Ne.
Ja nisam dobra.
Dobar dan.
Vruće je.
Dobro si, Issa? -Da, ti?
Izvoli. -Puno hvala.
Bok.
To nije dovoljno.
Bok.
Ja nisam musliman.
Preobratio sam se na katoličanstvo. -Dobro. -Dara nije.
Kod mene je drukčije. Očekivao sam izbor.
To je dio priče o Iranu.
Država prisiljava ljude da poštuju islamske zakone.
To je jedan od mnogih razloga zašto sam otišao.
Nisam sve razumjela. -Država ga je silila da prakticira islam,
zato je otišao. -To znam.
Bok.
Smetam? -Ne. Imamo roštilj.
Želiš nešto pojesti? -Ne, hvala.
Policijskoj postaji upućen je anoniman poziv u vezi s tobom.
Inače ne obraćamo pozornost na to, no kako je riječ o tebi...
Vidim da si primila izbjeglice.
Ne.
Nadam se da nije istina.
Znaš što riskiraš?
Kazna od 30.000 eura i pet godina zatvora. -Stvarno?
Postoji i rizik za tebe i Floriana.
Što da se nešto dogodi?
Ljudi bi rekli: "Sama je to tražila."
I imali bi pravo.
Govorka se.
O, da. Znam.
Sigurno ne želiš jesti?
Nisam gladan.
I moram k zubaru.
Hvala na obavijesti.
Dvaput ću razmisliti prije negoli primim izbjeglice.
Bok.
Tko želi kobasicu? -Može. hvala.
Tko je to bio? -Prijatelj.
Zašto ga nisi pozvala unutra? -Jesam.
Nije mogao ostati.
Što si rekla? -O čemu? -Što si rekla?
Što izvodiš? -Što te spopalo?
Je li ovo ispitivanje? -Znamo za tvog muža. -I?
Bio je protiv migranata. -Što želiš reći?
Reci jasno i glasno što misliš.
Dio je antimigrantske grupe. Bio je prijatelj mog muža.
Stari prijatelj. I što?
Na čijoj si ti strani? -Jesi završio?
Ne sviđa mi se tvoj ton. U mojoj si kući i jedeš moju hranu.
Ako ti se ne sviđa, možeš ići. Isto vrijedi i za vas.
Ako vam se ne sviđam ja ili odakle sam, nitko vas ne sili da ostanete.
Vrata su ondje! Je li to jasno?
Poštedi me prijetnji i insinuacija.
Začepi!
Što nije u redu? -Ništa.
Treba mi ovo potpisati.
Kasno je. Zašto nisi u krevetu?
Moram nešto završiti.
Dobro, laku noć. Sljedeći put kucaj.
Laku noć. -Noć.
Da?
Moram ti nešto reći, no ne znam kako.
Radi se o tome...
Mokhtar i ja... -Što vi?
Mokhtar i ja...
Sereš. -Ne.
Ja... -Začepi. Izlazi. -Ja sam ti mama. -Van.
Ne pitam te za mišljenje. -Van iz moje sobe!
Sereš! Ti si kao ona kurva!
Ozbiljno?
Prestani ljudima držati lekcije.
Što misliš tko si sa svojim izbjeglicama?
Jebemu!
Nisi normalna! Trpimo tvoja sranja!
Da bi se mogla poševiti kao neka klinka!
Jadna si! Kao klinka!
Van! Dosta!
Što se događa? -Ništa. Posvađali smo se.
Mokhtar i ja smo zajedno. Laku noć.
Da?
Da.
Dobro.
Pa?
Danas je taj dan.
Malo uspori.
S lijeve strane.
Lako je preko one ograde.
Pala nam je sjekira u med. Nema nikoga.
Nema kamera? -Ne.
Inače ih ima. Ovdje ne.
Vidiš?
Želim ti reći koliko mi je dragocjeno sve što si mi dala otpočetka.
Bea, ti si dragocjena, ti si predivna.
To si moje najdraže ljudsko biće, zauvijek.
Što nije u redu?
Govoriš kao da se opraštaš i više se nećemo vidjeti.
Kao da me ostavljaš.
Samo te želim usrećiti.
Ne mogu.
Oprosti.
Ne možeš.
Ne možeš?
Mokhtar, ovo je možda zadnji put.
Odlaziš u Englesku.
Možda me zaboraviš. Možda je zadnji put.
Prestani. -Ne. Neću prestati jer odlaziš,
a ja ne razumijem zašto.
Moram ići u Englesku.
Ovo je moj život.
Ovo je moj put.
To je moj projekt.
To je moj projekt vrlo dugo.
Ne govorim o tebi kad kažem da idem u Englesku.
Ne razumijem zašto ideš.
Kako me možeš voljeti i otići?
Kako me možeš voljeti i postavljati mi ova pitanja?
Izvlačimo najbolje jedno iz drugog i to je dobra stvar.
Želiš biti sigurna da je ljubav čista, no ne znam je li.
Kemija među nama proizlazi iz naših različitosti.
Suprotnosti se privlače, zar ne?
Ako sumnjaš u mene, nećemo moći krenuti dalje.
No nije prvi put da netko sumnja u mene.
U mojoj su me zemlji pokušali ubiti jer sam drukčiji.
O čemu govoriš?
Ne razumijem.
Ne želiš me razumjeti.
Da.
Beatrice.
Volim te.
Izgovorio si moje cijelo ime. -Da.
Jer te u cijelosti volim.
Zašto se onda ne vjenčamo?
Odgovori mi.
Ne želim se vjenčati zbog papira da bih ostao.
Ako se jednog dana vjenčamo, to će biti jer smo slobodni.
Hej, Joe. Što je to?
Što?
Dođi. -Oni svi idu? -Sudanci su.
No preopasno je. -Sve sam im objasnio.
Idemo. Uzmite torbe.
Sretno.
Sretno. -Hvala.
Kako ste, g. Bouvier? Jeste li dobro spavali?
Nisam spavao. -Niste?
Ne znam. Ne sjećam se.
Gubim pamćenje. -Da?
Zato sam ovdje. -Znam.
Izgleda kao da će padati snijeg. -Snijeg? -Da.
Možda će padati snijeg. -Ili susnježica.
Samo ću vas obrisati. -Radijatori nisu jako vrući.
"Uhitili su nas!"
David, možeš li završiti ovdje? -Da. -Hvala.
"Sranje!"
"Pustit će vas. Takva je procedura. Ne brini."
Rođen sam u Teheranu! -Znam.
Zovem se Mokhtar. -Znam.
Rođen sam u Teheranu. -Znam.
Prestani.
Žao mi je, Florian.
I dalje postoji rješenje. -Koje?
Brod.
Nađemo neko mirno mjesto.
Brodom, da.
Ja nisam za to. -Zašto?
Kamion je opasan, a brod još opasniji. Mogu umrijeti.
Kamioni više nisu dobri, brod je zadnje rješenje.
Da, možda, no...
Meni je to u redu, nemam što izgubiti.
Postoji mogućnost da umremo.
Što je rekao? -Da nema što izgubiti.
To je lijepo čuti.
Čekaj.
Volim te...
Cijelog tebe.
No...
Više nisam naviknula biti vezana.
Pomisao da te mogu izgubiti...
Razdire me.
No...
Želim da si slobodan.
Ništa mi ne duguješ.
Idi.
Ne sviđa mi se ova ideja. -Bit će u redu, ne brini.
Moraju napustiti francuske teritorijalne vode što brže.
Ako iz zaustave, u Engleskoj su. Ondje će im uzeti otiske.
Dobro? To ćemo im reći.
Pokušat ćemo naći brod.
Koliko to košta? -Potražio sam na internetu.
Između 1000 i 2000 eura.
Ti to imaš? -Ne. -A ti? -Ne.
Imam molbu. Rekao si...
Ako će mi trebati, meni i Florianu, da te mogu pitati.
Stvar je u tome...
Trebam novac.
No trebam velik iznos. -Koliko? -2000 eura.
Zašto? -Za krov, grana je pala na njega.
A osiguranje? -Komplicirano je.
Komplicirano.
Razumijem ako ne možeš ili ne želiš. -Ne, samo sam iznenađen.
Jesi li negdje zeznula? Možeš mi reći o čemu god da je riječ.
Ako si u nevolji... Ja sam policajac, no prijatelj sam ti.
Duguješ li nekome novac? -Ne.
Glupo je što sam došla. Oprosti.
Tebi treba prijatelj. Netko tko će te čuvati.
Istina je da...
Sve se brzo događa, mijenja se...
Jako brzo, ne mogu...
Ne mogu se nositi sa svime.
Ne mogu ostati na nuli.
No...
Samo trebam 2000 eura za nešto što ti ne želim reći.
Zato nema smisla što sam te došla pitati.
Zaboravi.
Prvo treba zbrinuti svoje.
Kloni se izbjeglica.
O čemu ti?
Ne znam.
Hvala.
Prvo staviš lanac na kuglu. Tako da je pričvršćena na auto.
Vidi, sad je pričvršćena.
Sad je sigurno. Kad voziš, podigneš kotač.
Sjajno. -Do viđenja. Hvala.
Doviđenja, gospođo.
Hvala.
Gdje smo?
Čuje se, nismo daleko.
Hajde!
Moramo ga nositi... -Da.
Pazite na stijene.
Hajde, idite.
Idi.
Beatrice, idemo. Otišli su.
Opasno je ostati ovdje.
Ovdje si.
Je li dobro prošlo? -Da.
Pusti to računalo.
"Spašeno 30 migranata, uključujući 11 djece."
Normalno je što još nema vijesti.
Napravit ću ti... -Prestani!
Prestani! Nisam gladna.
To neće ništa promijeniti. Ne možeš umrijeti od gladi.
Nije normalno.
I dalje ništa. -Ne.
Moraš se naspavati. Ne možeš ovako nastaviti.
Mislim da će umrijeti ako zaspim.
Moram držati otvorene oči.
"Migranti iz Irana spašeni u prelasku La Manchea."
Mama!
Florian!
Živi su! -Što? -Živi su.
Brod je tonuo. Pozvali su pomoć.
Trebalo je dugo dok su nađeni.
Rekli su da su ih krijumčari prevezli.
Smiri se. Nazvat će te.
Dušo...
Ne mogu se smiriti, no to je normalno.
"27. lipnja 2017. Beatrice Huret proglašena je krivom
za pomaganje ilegalnom migrantu. No sud joj nije odredio kaznu."
"Sad redovito posjećuje Mokhtara u Engleskoj."
"On daje sve od sebe na ostvarenju njihova sna
da žive gdje god žele."
MEDIATRANSLATIONS