Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Finoman!
Jól van!
A kötéllel!
Basszus!
Engedje le azt a felét!
Fordítsák oldalra! Teljesen!
Húzzuk ki!
Óvatosan!
Tegyük le mellé!
Mi történt?
Van egy kis gond. A koporsó nem fér be a sírboltba.
Ki kell emelni,
és meg kell próbálni kitágítani a sírboltot vésővel, hogy beférjen.
Hát, ha nincs más mód...
Benoit! Barátunk!
Tekintélyes voltál, és nem csak alkatilag.
Erős voltál, de nem csupán testben.
Sokat jelentettél számunkra.
Több voltál, mint kolléga, barát.
Te...
Kimondom: óriás voltál.
Sokszor utat mutattál
a munkában és azon kívül is.
Ez hiányozni fog.
Ünnepélyesen esküszöm, hogy a fiad és a feleséged számíthat majd ránk.
A te családod a mi családunk.
Franck, mi lenne, ha otthon fejeznénk be?
A SZÍV VÁLTOZÁSAI
Nem segítesz?
Florian!
Mi az?
Hagyd abba!
- Szabad! - Jó estét, Gisele!
Jó estét!
- Hűha! - Szokjon hozzá!
- Mehet? - Mehet.
- Ribanc! - Kérem a kezét!
Minek az?
- Hogy megmossam. - Jó.
De csak a kezem! A hátsóm megy egyedül is.
Csak ennyire futja?
- Sokáig tart még? - Már be is fejeztem.
Legalább egy hónapig nem lehetsz nappalos.
Miért?
Meg kell várnunk, hogy Sylvie elmenjen.
Chantal, most hívtak a sürgősségiről.
Fel akarnak küldeni három beteget.
- Mifélék? - Szudániak.
- Nem. - Már mondtam, hogy van szabad ágyunk.
Nem kérünk szudániakat.
Ez a geriátria. Nem képesek felfogni?
Megijesztett.
Dzsungel, kérem!
Mi?
A Dzsungelbe akarok menni.
- Elvinne? - Nem.
Nem, én hazamegyek.
A rohadt életbe!
Jól vagy? Jól vagy?
Figyelj oda! Én odafigyeltem.
Nézz már körül! Ez veszélyes.
Gyere!
Hideg van. Gyere már!
Gyere!
Basszus, remélem, nem tévedtünk el.
Felismered?
Ezeknek meg mi bajuk?
Angliába mennek.
A frászt hozzák rám.
Megjöttünk.
Köszönöm. Köszönöm.
Nincs mit.
A rohadt életbe!
Hé, te ott!
Megállni! Add ide!
Add csak ide!
Mi ütött beléd?
Így mondasz köszönetet?
Ezt meg miért csináltad?
Söpredék.
Mit csinálsz?
Ez ráér később.
Jó éjt!
Jó napot!
Hoztam pár ruhát.
Arra menjen!
Jó napot!
Jó napot, hölgyem. Hogy van?
- Segítsek? - Ezek a férjem ruhái.
- Zymako. - Béatrice.
- A segélyszervezettől van? - Nem.
Jó napot!
Még van három zsák a kocsiban.
Dominique, segítenél megkeresni a lavórt a szennyesnek?
- Arra áll a kocsija? - Igen.
Nem akarsz beállni segíteni?
Nem, csak kiselejteztem pár holmit.
Éjjel öregeket pesztráljak, nappal meg feketéket és arabokat?
Ápoló vagy?
Nem, gondozó vagyok egy geriátrián.
- Szuper. - Köszönjük.
Hát, ezzel már elbírunk.
Ezt ketten is el tudjuk vinni.
Kidobta a férjét?
Meghalt.
- Viszlát és köszönjük. - Viszlát!
Hallottad, mit mondott?
Ezt a rasszistát!
Tényleg?
- Angol? Beszél angolul? - Nem.
- Szia! - Ezer éve nem láttalak.
Kitettek róla egy képet az őrsön.
Tényleg? Melyiket?
Jó kép. Egyenruhás.
Ja, nyilván nem olyat tesznek ki,
amin májzsugorban haldoklik a kórházban.
- Jól vagy? - Igen.
- Elvagy? - Igen.
Rengeteg a munkánk.
Nap mint nap egyre többen jönnek.
Egymás közt is összeverekszenek.
Az egyik eltévedt múltkor a kórháznál.
- Kérte, hogy vigyem el. - Tényleg?
Igent mondtam.
De hát miért?
Nem tudom.
Mi ütött beléd?
Tényleg elvitted?
Felelőtlen vagy. Meg is támadhatott volna!
- Csak egy gyerek volt. - Akkor is.
Nincs vesztenivalójuk. Veszélyesek lehetnek.
Kitettem.
Ő megköszönte.
Ennyi.
Folyton jönnek a panaszok lopásról meg nemi erőszakról.
Nem véletlenül hívják Dzsungelnek.
Rosszabbak, mint a mi arabjaink. Vademberek.
Béatrice, légy óvatos!
Szörnyű lenne, ha történne veled valami.
Maximum fél óra.
Jól van.
- Oké. - Jó napot!
Elnézést. Szia!
Vittem maguknak ruhát, emlékszik?
Igen, meglepő módon.
Hogy érti, hogy "meglepő módon"?
Nézze, én eladatlan áruért jöttem.
Eladatlan árut kapnak?
Megdöbbenti, hogy segítenek a feketéken és arabokon?
Kit érdekel?
Velem vannak.
Gyertek, srácok! Menjünk!
Ezt hova vigyem?
Az ingyenkonyhára.
Françoise...
- Ezt hoztam. - Köszönöm.
Antoine, ezt el kell rendeznünk.
Jó napot!
Mindenféle hülyeségen kiborul.
Minek rakta ide?
Jó napot!
- Ingrid. - Béatrice.
Te új vagy itt, ugye?
- Most vagyok itt először. - Oké.
- Szedd már listába! - Nincs rá időm.
Mi baj?
- Szia, Monique. - Nem Monique vagyok. Hanem Béatrice.
Basszus, tényleg.
Monique rám írt, hogy nem tud jönni.
- Hogyhogy? - Nem ér rá. Tudod, hogy van ez.
Én nem jövök gyakran.
Egy óra múlva jön egy nagy szállítmányom. Mihez kezdjek?
- Figyelj, elfelejtettem. - De...
- Ne csapj már ekkora hűhót! - Nem csapok. Figyelj!
- A lényeg, hogy szóljatok. - Tudom.
Ennyi. Most mit csináljak?
Majd én segítek. Nem tart soká.
- Dehogynem. - Én segíthetek.
- Tényleg? - Persze.
Csak a nagy szívem miatt csinálom.
- Nem ez a dolgom, hanem a fotózás. - Nem is ezt kérem.
Csak annyit, hogy add át az üzenetet!
- Ma délután tudok segíteni. - És holnap?
Van munkám. Holnap nem.
- Éjjel dolgozom. - Csak mára jöttél?
A déli részt lebontották,
átjöttek ide négyezren.
Össze vannak itt zárva,
de nem jönnek ki egymással. Mi, önkéntesek simítjuk el a dolgokat.
Minden rendben?
Szeretek önkénteskedni,
jó megismerni az itt dolgozókat,
elnyerni a bizalmukat.
Szia!
Jó napot!
Jó napot, uraim!
Mi sem akarjuk, hogy legyenek ilyen táborok, de vannak,
a politikusok miatt.
Nem akarjuk, hogy így éljenek az emberek.
Azért fedik el az arcukat, hogy védjék a családjukat,
ha esetleg valaki felismerné őket otthonról.
Elnézést!
Hallottuk, hogy jön egy autó. Aztán jött egy nagy puffanás.
Ezen nevettek? Nem vicces.
Mintha kidobtak volna belőle egy testet. A kocsi elhajtott.
Mondom: "Nézzük meg!" Hisz neki ez a munkája.
De halálra rémült.
Hihetetlen, mi? A gyáva nyúl.
Ezért lettél rendőr.
A cimboráiddal vagy bátor, egyenruhában, fegyverrel.
Azt meghiszem.
- Rajta! - Csendet!
Lenyalod? Tetszene, mi?
Jaj, de szép! Zseniális.
Akkor az az én ajándékom.
- Egyedül választotta, nem segítettem. - Tényleg?
- Kösz. - A pasi meg kifizette.
Elkényeztettek!
Hát, ünneplünk.
Szuper. Nagyon csinos.
Köszönöm, nagyon szép.
- Boldog szülinapot! - Köszönöm.
Aludt, de közben ilyen hangot adott ki.
- Érzékeny. Mókás. - Persze.
Felvágsz! Hagyd már!
Szülinapod van.
- Ennyi. Megvénültem. - Csak új fejezet kezdődik.
Nem vehetem fel ezt a pulcsit.
- Miért nem? - Gusztustalan.
És túl kicsi is.
Igen, az igaz.
Akkor ajándékozd el!
Nem lehet. Dominique megsértődne.
Nem szép dolog.
Ajándékba kaptam.
Én találhatok neki helyet.
- Benoit ruháit is elajándékoztam. - Kinek?
A menekülteknek.
Várj csak, bevándorlóknak adtad Benoit ruháit?
A migránsoknak a Dzsungelben.
És a franciákkal mi lesz?
Rászorulóknak adtam.
- Mit képzelsz te, mit csinálsz? - Semmit.
Tényleg?
Le akarod járatni magad?
- Lejáratni? - Igen.
Benoit forogna a sírjában, ha tudná, hogy ilyenek hordják a ruháját.
- Gondolod? - Ő nem ezt akarta volna.
Szerintem...
Hát, Benoit meghalt.
Felőlem foroghat, amennyit csak akar.
Tudod, mit csinálnak azok?
- Igen, migránsok. - Igen.
Nem, de...
Odaadom a takarítónőnek.
Szinte világít a sötétben!
- Azzal a sok csillaggal. - Ne olyan hangosan!
Ki venné ezt fel?
- Csillog-villog. - Csitt!
Illene hozzá.
Lecsúszott énekes, ilyen a haja.
Tudom, tudom!
- Nagy melle van. - A feleségem!
A neve rímel arra, hogy "amúr".
Lova Moor!
A katolikus egyház feje.
A pápa.
Ezt eszik a majmok.
Banán.
- Foucault! - Ő már volt.
És?
Az a rovar, ami nem él soká.
- Kérész! - Pillangó!
- Jól van. - Máris elmész?
- Igen. - Szia!
Köszönöm.
Sziasztok!
- Mi ütött beléd? - Miért?
Minek provokálod őket?
Megváltoztál, Béa. Mindenki ezt mondja.
Tudom, hogy nehéz volt Benoit-val.
- "Nehéz"? - Hát, szerettük, de...
A verésekre gondolsz?
Nesze. Elloptam a pulcsidat.
- Szia! - Várj, beszéljük ezt meg!
Elnézést!
Jó napot!
Mi az?
Azt mondja, nem akar vizet inni. Soha.
Semmit? Semmit nem vesz magához a száján át.
- Nem iszik. - Az veszélyes!
- Veszélyes. - Igen. Talán.
- Legalább igyon! - Nem, nem akar.
Azt mondták, csináltam itt valamit.
Elkövettem itt valamit, úgyhogy nekem itt annyi.
Ütlegelés, a sátrak lerombolása, lopás, a takarók ellopása.
Hova mennének? Nem mehetnek el.
Nincs sátruk,
se takarójuk...
Itt maradunk, és igyekszünk segíteni.
Nem rossz.
Ki kéri?
Te?
Gyümölcsök, magvak, táskák, csokoládé, ruhák is.
Anya, nincs szívószálunk?
- Mit keresel? - Szívószálat.
Tessék.
Kösz. Hol volt?
A nappaliban.
Elkísérsz?
Sziasztok!
Szia! Françoise téged keres.
- Ismered Ingridet, az újságírót? - Igen.
Kéne neki egy hely, ahol megszerkesztheti a videóját.
Nem tudnád befogadni?
Hát... miért is ne?
Anyám végzi a házimunkát, úgyhogy meg kell kérdeznem.
- De... - Hogy tudjon dolgozni napközben.
- Ennyi. - Igen, csak...
Mert itt nem igazán tud.
- Csak pár napra. - Jó.
- Megkérdezem anyámat. - Rendben, kösz.
Szia!
- Jó napot! - Jó napot!
Sziasztok!
Hol vannak?
- Elmentek. - Hová?
Nem tudom.
Mikor mentek el?
- Ezt itt hagyhatom? - Persze.
- Mi ez? - Az irániaknak hoztam.
Ingrid!
Hol vannak az irániak?
Elmentek.
Kiadatási kérelem van érvényben ellenük. Várj!
Mikor mentek el?
Várj!
- Bocs. - Semmi baj.
Angliába mentek?
Nem, igazából...
Talán majd odamennek, de egyelőre nem.
Hogy érted?
Lényeg, hogy elmentek.
Te tudtál róla?
Igen. Mindegy, elmentek. Féltek, hogy bedublinozódnak.
Az meg mi?
Ha egy országban ujjlenyomatot vesznek tőlük, nem kaphatnak máshol menedéket.
Ha Franciaországban veszik le, itt maradnak.
- Akkor ez jó hír? - Igen, semmi bajuk.
Jól van.
Tulajdonképpen adódott egy lehetőségük.
Ezért úgy döntöttünk...
Minél kevesebbet tudsz, annál jobb.
Tartjátok a kapcsolatot?
Françoise mondta, hogy kéne hely, dolgozni.
- Igen. - Megkérdezem anyámat.
Oké, kösz. Az anyáddal élsz?
Az jó. Nem gúnyolódok. Tényleg menő.
Hát, vele élek, úgyhogy megkérdezem.
Mint Japánban.
Nem gúnyolódok.
- Jó napot! - Jó napot!
Joe vagyok. Segítettem Ingridnek.
- Találkoztunk már? - Ismerősnek tűnik.
Idetettük a holmiját.
Visszaviszlek.
- Sziasztok! - Szia!
Igazából szeretnék itt aludni, ha nem gond.
Utálok már a Dzsungelben aludni. Nőként nem túl egyszerű.
Kisebbségben vagyunk. Már nem tudom, mihez kezdjek.
Persze. Nekem kellett volna felajánlanom.
Köszönöm szépen. Kimegyek a cuccomért.
- Nem hoztátok be? - Az a munkához kell.
Nem lehet őrizetlenül hagyni semmit.
Mindent a kocsiban tartok.
Anya, Ingrid itt fog aludni.
Szia!
Alhatsz a szobámban. Én lemegyek a pincébe.
Kialhatod magad.
Kedves tőled. A hátam miatt nem tudok segíteni.
Tudod, mit? Felviszek pár cuccot.
- Jó éjt! - Azt hittem, csak úgy felmész.
- Tessék? - Köszönés nélkül.
Nehogy felébreszd a többieket!
Rendben, főnök!
Jó éjt!
- Szia! - Szia!
- Látnod kéne, hogy néz ki a szobád! - Miért?
Az ajtó résnyire nyitva maradt.
És ez még nem minden.
- Jó napot! - Jó napot!
- Oszmán. - Béatrice vagyok, az anyukája.
Minden rendben?
Bocs, szólnom kellett volna.
Csak azért jött, hogy lezuhanyozzon.
Az egész családja meghalt. Gondoltam, jót tenne neki,
ha tévézhetne Floriannel.
Nagyon tetszett neki.
- Rendben. - Kösz.
Lehozok pár cuccot a szobámból. Florian, teríts meg!
- Oszmán? - Nem, köszönöm, én nem iszom.
- Ingrid? - Köszönöm, nem.
Oszmán előtt nem.
Van halkésetek?
Nincs halkésetek?
Nincs.
Nem számít. Csak meg akartam mutatni Oszmánnak.
Franciaországban külön kés jár a halnak.
Le lehet fejteni vele a húst a csontról.
Megnézném, hogy próbálkozik.
Ahhoz szokott, hogy kézzel eszik.
Megnézném, hogy használod a halkést!
- Oké. - Én sem használok.
Te meg kézzel nem tudnál enni.
Mind tanulhatunk valamit a másik kultúrájából.
Én a Dzsungelnek köszönhetően mindent tudok.
Ezt a szerénységet!
Mármint az evés terén.
Ami a többit illeti...
Te mikor érkeztél, Oszmán?
- Franciaországba? - Igen.
Már régen. Vagy három éve.
Egyenesen ide jöttél?
Eljöttem Szudánból, Líbiába mentem. Hajóval mentem tovább.
Líbiából Olaszországba.
Négy napba telt.
- Egyedül? - Nem.
150 másik emberrel együtt.
Jó, de a családod ott maradt?
Igen, ők Szudánban vannak.
Meséld el, mi történt az állomáson!
Megérkeztem az állomásra.
De nem mentem ki, mert a föld alatt volt.
Rendesen meséld el, ahogy nekem!
Akkor láttam először vonatot a föld alatt.
Ahonnan jött, soha nem látott vonatot a föld alatt.
Azt se tudta, hol van.
- Tudod... - Igen, itt alhat.
Itt alhatsz, Oszmán. Rendben?
Florian szobájában van egy plusz matrac, azon alhat.
Dolgozni jött, nem azért, hogy hotelnek használja a házat.
Idehozta a szennyesét, és csak letette a konyhába.
Ilyet még Florian sem csinál.
Kihasználnak téged.
Jó reggelt, fiam. Ideje felkelni.
Az a ribanc! Az a rohadt ribanc!
- Ez egy ribanc! - Mi történt?
Dug vele. De undorító!
Mocskos ringyó.
Hogy én milyen baromi naiv vagyok!
Ekkora ribancot!
Még ma este eltűnik innen!
- Elment. - Végleg?
Magyarázott valamit, de nem értettem.
- Hova? - Nem tudom.
És a cucca, amit itt hagyott?
Basszus! Le akarom üvölteni a fejét!
- Szia! - Szia! Mit keresel itt?
- Jól nézel ki. - Igen. Mi történt?
Egy migráns leesett egy kamionról. Leszakadt a feje.
Rémes az egész. Ránk jár a rúd mostanában.
Rátok? Komolyan?
Semmi. Ezt ne most beszéljük meg.
- Mit? - Semmit.
Mintha egy tárgyról beszéltél volna, nem emberről!
Hát, mit mondhatnék? Ez történt.
Nyugi. Nem én öltem meg.
- Mehetek? - Igen.
Szia!
Szia, Joe!
Jól vagy? Iszonyú.
- Mondták? - Igen.
- Ismerted? - Nem mutatják meg.
Béatrice, haladj tovább!
El az útból, uram!
- Jó napot! - Béatrice vagyok.
- Sonia. - Joe-hoz jöttem.
Ne, ezt utálom!
Ne, hagyd abba! Nem szeretem!
Ne spricceld le! Add ide szépen!
- Butaság, de kiborulok tőle. - Dehogy butaság!
Béatrice a barátom. Ne lőj rá!
- Elvinnéd? - Persze.
Kösz.
Mi történt?
- Emlékszel a bevarrt szájúakra? - Igen.
Van egy kis gond.
Próbáltunk segíteni Mokhtarnak és Darának.
De kirabolták őket.
- Hogyhogy? - Volt egy tervünk.
Illetve Ingridnek. Bilbaóba indultak.
Minek?
Egy embercsempész miatt.
Ingrid kötötte össze velük, de átvágták őket.
- Mi az? - Bocs.
Hát...
Nem hibáztathatjuk.
- Dehogynem. - Igyekszik, de hasznavehetetlen.
Egy parkolóban találtam rájuk. Bezárták őket.
Tényleg?
Megígértem, hogy próbálok segíteni nekik.
- Hogyan? - Most vagy soha.
- Ideje továbblépni, haladnunk kell. - Hogyhogy?
Segíteni akarok nekik átjutni Angliába.
Jó ötlet.
De hogyan?
Kamionnal, gondolom.
Jó, hogy itt vannak,
csak hát a gyerekek, meg a születendő baba,
- Sonia, a munkám... - Itt vannak?
- Ja, nem mondtam? - Nem tűnt fel.
Itt vannak. Idehívom őket.
Mokhtar, Dara!
Gyertek! Bemutatlak titeket Béatrice-nek.
Beatrice. Már találkoztatok.
- Találkoztunk. - Igen.
Üljetek le!
Mit kértek inni?
- Mindegy. Tejet. - Tejet?
- Te? - Sört.
Csin-csin!
El tudnád őket szállásolni két nap múlva egy időre?
Hogy legyen időm keresni egy kamiont.
Ha nem, nyugodtan mondd meg!
- Nálam? - Igen.
- Tessék? Nem megy?
- De, hogyne. - Jó. Megkérdezheted az édesanyádat.
Nem, nem gond.
Holnap hívlak, hogy megbeszéljük az időpontot.
- Szia! - Szia!
- Na? - Nem. Mondtam, hogy nem.
- Megmagyarázom. - Nem kell. Mondtam, hogy nem.
Kezd lehetetlenné válni a dolog.
A nagylelkűségnek is van határa.
Ne hozd haza a menekülteket!
- Nem olyanok, mint Ingrid. - Azt mondtam, nem.
- Eleinte vicces volt, de már elég. - "Vicces"?
Figyelj, az irániak itt fognak lakni, a házamban.
JOE: HOLNAP VISZEM ŐKET
Ez az én döntésem, rendben?
Naná.
Akár el is mehetek. Akkor mihez kezdenél?
Egy hétig nem bírnád ki nélkülem!
Te nem bírnád ki egy hétig, anya. Te laksz nálam.
Egyedül Florian kedvéért vagyok itt.
Igen, tudom.
SZÍVESEN LÁTJUK ŐKET
Segíts nekik!
Íme.
Ez az én szobám. Itt alszotok.
Te hol alszol, ha ez a te szobád?
Te hol alszol?
- Lent. - A pincében.
A pincében akarsz aludni?
- Mi? - A pincében.
Az nem pince.
Van rajta ablak a hátsó kertre. Jó az.
- Maradj a szobádban! - Nem, én döntöm el. Itt alszotok.
Kész, el van döntve.
Tessék. Kert.
- Mi ez? - Villa.
Igen, köszönöm, Béatrice. Tudom, hogy villa.
Az érdekelt, hogy tiszta-e. Az enyém eltűnt.
Lopott villák...
- A harmadik. - Az ötödik.
Számolja.
- Őrület. - Kívánós vagyok.
Van kifogásom.
Béatrice, csak úgy ragyogsz!
- Kösz. - Mitől ilyen jó az alakod?
- Ilyet nem illik kérdezni? - Mi?
Nem tudom, egy nőtől illik-e...
Ez bók. Szerintem...
Köszönöm.
Kívánatos vagy.
Hagyd már!
- 54 éves vagy, ember! - Nekem az a zsánerem.
Mindig idősebb pasim volt.
- Hány éves vagy? - 44.
De elegáns rákérdezni a korára!
- Nem érdekel. - Nem nézel ki annyinak.
Ráadásul hazudtam. 45 vagyok.
Nem jártál veled egykorúval?
- Vagy fiatalabbal? - Nem, soha.
Látod?
A 46 is elképzelhetetlen?
A 46 egy kicsit túl fiatal.
Látod, van esélyem.
Nem, nálam senkinek nincs esélye.
Most ezt mondod, de nem tudhatod.
Nem kell senki, csak láb alatt lenne. Én ezen már túlléptem.
Hát, Béatrice csodásan néz ki.
- Nem köntörfalazol. - Na jó, hozok egy kolbászt.
Egy finom kolbászt.
KÉRDEZHETEK VALAMIT?
Hogy kell?
Igen.
IGAZ, HOGY CSAK AZ ÖREG PASIKRA BUKSZ?
FLORIAN APJA 20 ÉVVEL VOLT IDŐSEBB NÁLAM.
Csak egy?
Tessék?
Csak egy férfi?
Lefekszem aludni.
Szóval...
Jó éjt!
Holnap találkozunk.
NEM TUDOK ELALUDNI, MOKHTAR.
Mi bemegyünk. Ti maradjatok itt!
Hahó!
Még reggeliztek?
Bocs, nem gondoltam, hogy ilyen későn keltek.
- Jól vagy? - Jól.
Mi baj? Csak a cuccomért jöttem.
Maradj itt, majd mi kihozzuk. Florian!
Miért?
Mert átvertél.
Nem vagyok én balek.
Menj, Florian! Segíts neki, Oszmán!
Nem értem. Mi bajod?
A fiú az ágyadban.
Ja, az. Értem már. Persze.
Szóval ítélkezel felettem,
csak mert egy éjszakára elszállásoltál?
- Egy éjszakára? - Jó, egy párra. És máris ítélkezel?
Nem, nem ítélkezem,
de annyit mondhatok, hogy nem bízom benned.
És ezzel nem vagyok egyedül.
Hát, ez hihetetlen!
- Szia, Florian! - Sziasztok!
Kösz.
Viszem azt is.
Oszmán! Vigyázz ezzel a nővel, megjárhatod.
Ne mondd ezt, nem tudhatod.
Hát ez hihetetlen!
Felnőtt férfi.
- Szia! - Viszlát!
Azt hittem, hozzám vágod.
Jó utat!
Egy herbateát lefekvés előtt?
Nem is tudom.
MINDENKI ALSZIK.
NEM GONDOLTAD MEG MAGAD?
MIVEL KAPCSOLATBAN?
A KOROMMAL.
SOHA NEM FOGOM MEGGONDOLNI MAGAM.
Kérhetek valamit?
Igen.
Hunyd le a szemed!
Kérlek!
Még!
Lehet?
Lefekszem aludni.
Ennyi?
Igen.
Jól van.
Rendben.
Jobb lesz így.
Akkor...
Jó éjt!
Igen.
Mokhtar!
Én... le?
Várj, míg...
Míg Dara elalszik.
És te?
MIKOR CSINÁLTAD UTOLJÁRA?
Két éve.
És te? Mikor?
PÁR HÓNAPJA, EGY LÁNNYAL A DZSUNGELBEN.
EGY MIGRÁNSSAL???
EGY ORVOSSAL ANGLIÁBÓL.
Tényleg? Ilyen van?
PERSZE, NAGYON SZÉP NŐ VOLT, ELEGÁNS, ÉS SOK PÉNZE VOLT.
És azt szereted? A pénzt?
Igen, talán, egy kicsit.
Ennyi?
Ezt csak így kimondod?
EZ AZ IGAZSÁG, MIGRÁNS NŐVEL NEM MENT,
DŐL BELŐLÜK A NYOMORÚSÁG, NEM IZGATNAK
Tudod te, hogy miket beszélsz?
LEGYEK KÉPMUTATÓ? AZ IGAZSÁG SZEBB.
- Zavarja önt? - Már nem.
- Már vége. - Nem jött vissza az étvágya?
Nem.
Nekünk csak az étel maradt.
Az nem rossz itt.
- Nem rossz? - Nem, nem rossz.
Van, aki szigorú, nem?
Basáskodó.
Beképzelt.
Mondtam a főnöknek, de mit van mit tenni?
Hülyék mindenhol vannak.
Attól tartok, attól tartok...
Ellátogattunk a városba, nagyon élveztük.
Atyám!
Jaj, ne, a tükör, basszus!
Be se tudok szállni a kocsimba!
Csupa szar az egész.
Jaj, ne!
Na jó. Szemetek!
Ennyi, menjünk!
Ne, ne!
Basszus!
- Ottmaradt valami? - Csitt!
Szeretem a szemedet.
Gyönyörű.
Nem elég, hogy szép.
Látom benne a kedvességedet.
Létezik egy olyan kifejezés,
hogy a szem a lélek tükre.
A szem a lélek tükre.
Furcsa.
Hogyhogy?
Ha tükör, akkor nem az én lelkemet látod.
A tükörben a saját tükörképedet látod.
Magadat látod a szememben.
Igazából ez a te kedvességed.
Nem.
Én nem vagyok kedves.
Szívesen. Jó napot!
Meleg.
- Jól vagy, Issa? - Igen, te?
- Tessék. - Köszönöm.
Szia!
Ennyi nem elég.
Sziasztok!
Én nem vagyok muszlim. Áttértem a katolikus hitre.
Dara nem.
Én nem, de tiszteletben tartom a döntését.
Ez mind Irán történelmének a része.
Az állam kényszeríti az embereket, hogy tartsák be az iszlám törvényeket.
Ez az egyik fő oka, hogy eljöttem.
Mi? Nem értettem.
Az állam kényszerítette, hogy muszlim legyen. Ezért jött el.
Azt tudom.
Szia!
Zavarok?
Nem, dehogy. Sütögetünk.
- Kérsz valamit enni? - Kösz, nem.
A rendőrség kapott egy anonim telefonhívást rólad.
Általában nem foglalkozunk ilyesmivel, de mivel rólad van szó...
Úgy hallom, menekülteket fogadtál be.
Nem.
Remélem, nem igaz.
Tudod, mit kockáztatsz?
- 30.000 eurót és öt év börtönt. - Tényleg?
És veszélybe sodrod magad és Floriant.
Mi lesz, ha történik valami?
Azt mondanák: "Magának kereste a bajt."
És igazuk lenne.
És...
Az emberek pletykálnak.
Igen, tudom.
Biztos nem kérsz valamit enni?
Nem vagyok éhes.
És időpontom van a fogorvoshoz.
Kösz, hogy szóltál.
Jól meggondolom, hogy befogadjak-e menekülteket.
Szia!
Ki kér kolbászt?
Én kérek.
Ez ki volt?
Egy barátom.
Miért nem hívtad be?
Behívtam.
Nem tudott maradni.
Mit mondtál neki?
- Tessék? - Mit mondtál neki?
- Kivel vagy? - Mi ütött beléd?
Mi ez, kihallgatás?
- Tudunk a férjedről. - Jó.
- És? - Bevándorlásellenes.
Mire célzol?
Mondd ki nyíltan és egyenesen, amit gondolsz!
Egy bevándorlásellenes csoport tagja. A férjem barátja volt.
Egy régi barát. Na és?
Kinek a pártján állsz?
Befejezted?
Figyelj, nem tetszik ez a hangnem.
Az én otthonomban vagy, az én ételemet eszed.
Ha nem tetszik, nyugodtan elmehetsz.
Ez rátok is vonatkozik. Ha nem tetszik,
aki vagyok, ahonnan jövök, senki nem kényszerít, hogy maradjatok.
Ott az ajtó. Világos?
Ne fenyegetőzz, és ne sértegess!
Inkább fogd be a szád!
- Mi történt? - Semmi.
Ezt alá kell írnod.
Késő van. Nem feküdtél még le?
Még be kell fejeznem valamit.
Oké, jó éjt! Legközelebb próbálj meg kopogni!
- Jó éjt! - Jó éjt!
Igen?
Florian...
Mondanom kell valamit, de nem tudom, hogyan mondjam el.
Az van, hogy...
Mokhtar és én...
Mi van?
Mokhtar és én...
Szórakozol velem?
- Szórakozol velem. - Nem.
- Fogd be! Ki innen! - Az anyád vagyok...
- Kifelé! - Nem kérdeztem a véleményedet.
Tűnés a szobámból!
Szórakozol velem?
Olyan vagy, mint az a ribanc!
Komolyan?
Te csak ne oktass ki senkit!
Kinek képzeled magad a menekültjeiddel?
Basszus!
Elegünk van belőled! Annyi mindent eltűrünk!
Hogy téged megfektessenek, mint egy hülyét!
Nevetséges vagy, szánalmas. Egy gyerek!
Kifelé! Elég volt!
Hagyd abba!
- Mi történt? - Semmi.
Veszekedtünk.
Mokhtarral összejöttünk. Jó éjt!
Igen?
Igen.
Rendben.
Mikor?
Két nap múlva.
Lassíts egy kicsit!
Balra.
Nézd!
Simán át lehet mászni a kapun.
Kész áldás. Nem jár erre senki.
- Kamera sincs? - Nincs.
Általában van. Itt nincs.
Látod?
"Szeretném elmondani,"
"milyen sokat jelent számomra minden, amit az első perctől kaptam tőled."
"Drága vagy, Béa, gyönyörű vagy."
"Te vagy számomra a legkedvesebb, mindig az leszel."
Mi baj?
Úgy beszélsz, mint aki búcsúzik,
mintha többé nem látnánk egymást.
Mintha elhagynál.
Csak boldoggá akarlak tenni.
Nem megy.
Sajnálom.
Nem megy?
Nem megy...
Nem megy?
Mokhtar... talán ez az utolsó alkalom.
Angliába mész. Biztos elfelejtesz.
- Talán ez az utolsó alkalom. - Hagyd abba!
Nem hagyom abba, mert elmész,
és nem értem, miért.
Muszáj Angliába mennem.
Ez az életem.
Ez az én utam.
Az én projektem.
Már nagyon régóta.
Nem rólad szól, amikor az angliai útról beszélek.
Nem értem, miért mész el.
Hogy lehet, hogy szeretsz, mégis elmész?
Hogy kérdezhetsz ilyet, ha szeretsz?
"Nem tudok jól hazudni."
"Nekem jó veled, talán neked is velem, és ez jó dolog."
"Tudni akarod, hogy a szerelmem tiszta-e,"
"de én nem tudom, hogy az-e."
"A köztünk levő izzás is a különbözőségünkből fakad."
"Az ellentétek vonzzák egymást, nem igaz?"
"Ha kételkedsz bennem, nem tudunk továbblépni."
"Nem először gyanakszanak rám."
"A hazámban meg akartak ölni, mert más voltam."
Miről beszélsz?
Nem értem.
Szeretnél megérteni?
Igen.
Béatrice!
Szeretlek.
Az egész nevemet mondtad.
Igen.
Mert az egész lényedet szeretem.
Akkor miért nem házasodunk össze?
Válaszolj!
Nem akarok a papír kedvéért megnősülni. Csak hogy maradhassak.
Ha egy nap egybekelünk, azért lesz, mert szabadok vagyunk.
Hé, Joe... mi ez?
Mi lenne?
- Mind mennek? - Ők szudániak.
- De túl veszélyes. - Eligazítottam őket.
Gyertek! Musztafa, Mohamed, Mokhtar, Dara. Béatrice.
Oké. Menjünk! Vihetitek a táskátokat!
Sok szerencsét! Sziasztok! Sok szerencsét! Sziasztok!
Hogy van, Mr. Bouvier? Jól aludt?
- Nem aludtam, vagy igen? - Nem aludt?
Nem tudom. Nem emlékszem.
- Nem működik a memóriám. - Igen?
- Azért vagyok itt. - Tudom.
Úgy érzem, havazni fog.
- Havazni? - Igen, havazni.
- Lehet, hogy havazás lesz. - Vagy havas eső.
Nahát.
- Leöblítem. - Nem túl melegek a radiátorok.
LETARTÓZTATNAK!!
David, befejeznéd Bouvier-t?
- Persze. - Kösz.
BASSZUS!
KIENGEDNEK. EZ AZ ELJÁRÁS. NE AGGÓDJ!
Mokhtar Madhavi vagyok!
Dublinozzatok be!
Teheránban születtem.
Igen, tudom.
- Béa, Mokhtar Madhavi vagyok. - Tudom, Mokhtar.
Dublinozzatok be! Teheránban születtem.
- Mokhtar Madhavi vagyok! - Hagyd abba!
Dublinozzatok be, kérlek!
Mokhtar Madhavi vagyok, dublinozzatok be!
Hagyd abba!
Sajnálom, Florian.
Dublinozzatok be! Kérlek! Teheránban születtem!
Dublinozzatok be! Mokhtar vagyok.
Maradt még egy megoldás.
Mi?
A csónak.
Keresünk egy csöndes helyet.
És csónakkal mennek.
Nem támogatom.
Miért?
Kamionnal menni veszélyes,
csónakkal menni viszont nagyon-nagyon veszélyes.
Belehalhatnak.
A kamion már nem opció. A csónak az utolsó megoldás.
Talán, de...
Részemről rendben. Nincs vesztenivalóm.
Élni annyi, mint elfogadni a halál közelségét.
Tessék?
Nagyjából azt mondta, hogy nincs veszítenivalója.
Jó tudni.
Várj!
Szeretlek.
Mindent szeretek benned.
De...
Már elszoktam tőle, hogy kötődjek valakihez.
Abba, hogy elveszíthetlek,
beleszakad a szívem.
De... azt akarom, hogy szabad légy.
És...
Nem tartozol nekem semmivel.
Menj! Menj már!
Nem, ez nem tetszik.
Minden rendben lesz. Ne félj!
Amint lehet, el kell hagyniuk a francia felségvizeket.
Akkor már Angliában kapcsolják le őket.
Ott dublinozzák be őket.
Rendben?
Megmondjuk nekik.
Próbálunk keresni egy csónakot.
Mennyibe kerülne?
Megnéztem a neten.
Ezer-kétezer euró.
- Neked van annyid? - Nincs.
- Neked? - Nincs.
Kérnem kell valamit. Azt mondtad...
Ha kell, ha Floriannel szükségünk van rá, tőled kérhetek...
Az a helyzet...
Pénzre lenne szükségem.
Ráadásul sokra.
- Mennyire? - Kétezer euróra.
Mire kell?
A tetőre. Ráesett egy ág.
És a biztosítás?
Az bonyolult.
Bonyolult.
Ha nem tudsz adni, vagy nem akarsz, megértem.
Azt nem mondtam. Csak meglepődtem.
Hülyeséget csináltál?
Elmondhatod, bármiről van szó.
Ha bajban vagy... Rendőr vagyok,
de a barátod is. Tartozol valakinek?
Nem.
Butaság volt idejönni. Sajnálom.
Béatrice! Neked barátra van szükséged.
Aki vigyáz rád.
Az igaz, hogy...
Minden olyan gyorsan történt, minden változik...
Nagyon gyorsan... Nem tudom...
Nem tudom kézben tartani.
Nem találom az egyensúlyom.
De...
de kellene kétezer euró olyasmire, amiről nem akarok beszélni neked.
Szóval értelmetlen volt idejönni.
Felejtsd el!
A jótékonykodást önmagaddal kezd!
Tartsd magad távol a menekültektől!
Mire célzol?
Nem tudom.
Béatrice!
Köszönöm.
Először is, tegyék a láncot a gömbre.
Így rögzítik az autóhoz.
Nézze, már rá is akadt.
Így már biztonságos. Amikor vezet,
felemeli a kereket.
- Rendben? - Igen.
Viszlát! Köszönjük!
Viszlát!
Köszönöm!
FELÜGYELET NÉLKÜLI PARTSZAKASZ ROSSZ IDŐ ESETÉN TILOS A FÜRDŐZÉS
Hol vagyunk?
Hallom a tengert. Nincs messze.
Várjatok!
Fel kell emelni a sziklák miatt.
Ezt használd! A sziklák miatt.
Menj! Menj már!
Menj már, gyerünk!
Béatrice, induljunk! Elmentek.
Veszélyes itt maradni.
Itt vagy?
Rendben ment?
Igen.
Rendben.
SZÁZ MENEKÜLT TŰNT EL A HAJÓTÖRÉSBEN
Hagyd már azt a számítógépet!
ÁTKELÉS A CSATORNÁN: 30 MENEKÜLTET, KÖZTÜK 11 GYEREKET MENTETTEK KI
Normális, hogy nincs még hír róla.
CSATORNA, ÁTKELÉS, IRÁNIAK
AZONNALI RIASZTÁSOK
MINDEN RÉGIÓ
- Csinálok neked egy kis... - Elég! Hagyj már!
Nem vagyok éhes.
Mit számít? Nem halhatsz éhen.
Ez nem normális.
Nem normális.
- Még mindig semmi? - Semmi.
Muszáj aludnod egy kicsit.
Nem folytathatod ezt örökké.
Úgy érzem, ha elalszom, Mokhtar meghal.
Nyitva kell tartanom a szemem.
IRÁNI MENEKÜLTEKET MENTETTEK KI SIKERTELEN CSATORNAÁTKELÉS KÖZBEN
Anya!
Florian!
Életben vannak!
- Mi az? - Életben vannak!
Süllyedt a csónak. Segítséget hívtak.
Sok időbe telt, mire rájuk találtak.
Azt mondták, csempészek juttatták át őket.
Nyugodj meg! Hívni fognak.
Édesem...
Nem tudok lenyugodni, de ez természetes.
2017. JÚNIUS 27-ÉN BÉATRICE-T BŰNÖSNEK TALÁLTÁK
ILLEGÁLIS BEVÁNDORLÓK HATÁRÁTKELÉSÉNEK SEGÍTÉSÉBEN.
A BÍRÓSÁG ÚGY DÖNTÖTT, NEM SZAB KI BÜNTETÉST.
BÉATRICE RENDSZERESEN LÁTOGATJA MOKHTART ANGLIÁBAN.
A FÉRFI MINDENT MEGTESZ, HOGY EGY NAP MEGVALÓSULJON AZ ÁLMUK,
ÉS OTT ÉLJENEK SZERELEMBEN, AHOL CSAK SZERETNÉNEK.
Magyar szöveg: Lippai-Nagy Dóra lyuno-SDI Group