Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Govor!
Dobro, pričekajte.
Ušutite.
Održat ću govor, kao i svaki Božić.
Mislili ste se izvući?
Predlažem zdravicu da proslavimo završetak godine
najboljim rezultatima desetljeća.
Bravo!
-Čestitam i sretan Božić! -Sretan Božić!
Dobro…
Raúle, kamo?
Zbrisao bi!
Daj!
Álvarez…
Ma kakvi.
Ludo se provodimo.
-Samo idem na zahod. -Požuri se. Naručili smo tekile.
Žestica!
-Žestica! -Hajde.
-Žestica! -Žestica za sve!
Raúle, htio sam ti nešto reći. Slušaj.
Nemaš prijatelja u uredu; bit ćeš objektivan.
Molim?
Ja sam zaslužio promaknuće, a ne ulizica Sánchez.
-Imam mnogo bolje brojke, zar ne? -Svi znaju da to nije pošteno.
Na tvom bih mjestu odmah bih rekao šefu.
Željezo se kuje dok je vruće.
Jebote.
Emilio, moramo razgovarati.
Hvala. Sretan Božić.
Evo! Hajde!
-Idiote! -Pazi.
Isuse!
-Fotografija? -Žurim se.
Ne znam ni kako.
-Ne, hvala. -Nugat?
Ne volim nugat.
-Molim vas. -Hajde, samo malo.
-Hajde. -Neću!
Ne možete tako s Djedom.
Sunce, ovaj tip nije Djed Božićnjak.
On je samo tip bez posla, vjerojatno alkoholičar,
koji se oblači u ovu glupu odjeću da plati stanarinu i kupi jeftino vino.
-Je l' da? -Ne plači. Ne slušaj ga.
SRETAN BOŽIĆ
-Sine, nikad te nema. -Imam posla, mama.
Molim te, reci mi da ove godine dolaziš kući za Božić.
-Molim te. -Ne.
Daj, Raúle. Kupila sam škampe. Voliš ih.
Ne volim škampe, mama.
Ne javljaš se kad te mama zove?
Nisam oduševljena.
Onda ću prestati zvati.
DRAGI G. MERINO,
TJEDAN ODMORA
UŽIVAJTE NA KARIBIMA
Raúle, šef te treba.
Uđi, Merino.
Vrata…
Tiho ih zatvori, molim te.
Džin je možda vrhunski, ali i mamurluk je.
Oprosti.
Odlaziš na reviziju. Sretan put.
Što?
Sigurno je pogreška.
Rekao sam ti da idem na Kubu.
Kao i svake godine. Da se makneš od Božića.
Očito.
Bježim od noćne more sa žaruljicama, trgovinama, kolačima…
Moram te pitati. Zašto toliko mrziš Božić?
Bravo!
Gle, Iskriću. To je Melkior, naš najdraži.
Pazi, Iskriću!
Iskriću…
Iskrić.
Eto. Ne sviđa mi se. Nađi nekog drugog.
Nema nikoga. Ramón je bolestan, a Carol je rodila blizance.
-Ali… -Ništa.
Mačji kašalj.
Gotov si za nekoliko dana.
Stigneš na svoj let i odlazak prije Božića.
Ovo je dosje tvrtke. Tvornica hrane u Pirenejima, u Valverdeu.
-Bit ću u tom avionu, bez obzira na sve. -Naravno da hoćeš.
Sretno.
Gad.
Nije loše.
Gradić.
Još malo.
-Zdravo. -Dobro došli!
Užas.
-Dobro došli! -Kako ste?
-Majko mila. -Zdravo! Sretan Božić!
Zdravo!
-Zdravo. -Stanite! Ne tuda!
Zdravo. Da, znam da je Božić.
Molim vas!
Kamo idete?
Krasno.
Milina.
Biram drugu rutu.
Odlično.
Ajme.
Uništio ih je.
Jesi li ozlijeđen? Jesi li dobro?
Baš divno.
Skoro sam umro, ali osim toga…
-Katastrofa. -Nemoj tako. Ne sad.
Bliži se Božić, doba veselja.
-Što kuća radi ovdje? -To nije kuća, nego jaslice.
-Jaslice? -Da.
Svake godine glumimo Isusovo rođenje.
Kakva glupost!
Koješta.
To je prekrasna tradicija.
-Režiram ih osam godina. -Dobro iskorišteno vrijeme.
Nemojte zamjeriti, moram se vratiti u stvarnost.
Seronja.
Glupača.
-Kad budete mogli, okrenite se. -Kamo sreće.
Ispričavam se.
Možete li mi dodati onu granu?
Bilo mi je žao što jadnik stoji vani sam.
Napravio sam mu prijatelja.
Život vrijedi živjeti samo ako ga s nekim dijelimo.
Zar ne?
Nemojte mi odgovoriti.
Razmislite o tome.
Ima li koga?
To je fotografija snijega 1973.
Tjedan u izolaciji.
Devet mjeseci poslije imali smo više beba nego ikad prije.
Drago mi je.
Ja sam Blanca, vlasnica.
Blanca, „bijela” kao Božić.
-Raúl Merino. -Ovdje si do 23., zar ne?
Svidjet će ti se naš grad.
Posao ili užitak?
Ne tiče me se.
Keksić? Ili možda nešto toplo?
Pržena jaja?
-Sjajno ih pravim. -Ne, hvala.
-Samo želim u krevet. -Odvest ću te gore.
Pripremila sam ti apartman Melkior.
-Melkior? -Točno. Apartman Melkior.
Imamo i sobe Gašpar i Baltazar.
Baltazar je jako lijepa… Tvoj apartman.
…ali tamnija je.
Jer je soba unutra.
-Mogu li dobiti ključ? -Naravno.
-Ako išta zatrebaš, tu sam. -Hvala.
-Dvadeset četiri sata. -Hvala.
Nemoguće.
Stigli ste na odredište.
TVORNICA SLASTICA I NUGATA NAVIDEÑA
Navideña?
Šališ se, Emilio? Revidiram tvornicu nugata?
I marcipana. Prave cijelu paletu božićnih slatkiša.
Znaš da mrzim Božić.
Nisam ti rekao jer ne bi otišao.
Stvarno?
Nađi nekog drugog jer se vraćam.
Dobro. Čekam te.
S otpremninom.
-Ako ne radiš svoj posao, otpušten si. -Dobro.
Odlazim odavde.
Dobro.
Ostat će.
Fenomenalno.
Šalješ me u tvornicu nugata.
A ovdje sam kao idiot, na ovoj hladnoći.
Ti si gad.
-Dobro jutro. -Dobro jutro. Dobro došli u Navideñu.
Nugat i slatkiši, marcipan i keksići.
Kako vam mogu pomoći?
Došao sam u reviziju tvornice.
-Zovem se… -Raúl Merino, zar ne?
Mateo Salinas, direktor. Drago mi je.
-Sretno si stigao? -Pa, uz prasak.
Mi smo velika obitelj, je li?
Da.
Upoznat ćeš nas.
Jedva čekam.
Putovao sam, vidio svijeta, ali…
ovog nema nigdje.
Preuzimam posao od tate.
U zadnje vrijeme gubi razum.
Takav je život.
Recite mi gdje da se smjestim.
Što prije počnem, prije ću završiti.
-Jasno. Pripremili smo ured. -Sjajno.
Prvo ćeš obići tvornicu, zar ne?
Dođi sa mnom.
Na posao.
Pokazat ću ti cijeli postupak. U ovim pećima pržimo bademe.
Za mnom.
Volim ovaj zvuk. Čuješ li ga?
To su bademi koji prolaze kroz tvornicu dovde
i miješaju se s brašnom.
Dobili smo tu teksturu.
Fascinantno.
Arturo, naš majstor za izradu nugata.
Ako imaš pitanja o svijetu nugata,
on ima odgovor.
Slatko, ali ne preslatko.
Čvrsto, ali bez grudica.
Kao da si u usta stavio komadić Božića.
Hvala, Arturo.
Vidiš da je pasta postala čvrst blok.
Čarolija.
Ti se blokovi režu u pločice, spremne za pakiranje.
-Dobro jutro, Pilar. Sagrario. -Zdravo.
Ovdje dotjerujemo nugat za sve obiteljske večere u Španjolskoj.
Marga je tu 20 godina.
-Zar ne? -Jesam.
Prije rođenja mog prvog djeteta.
Ima ih petero.
Ne možemo napraviti marcipan u obliku psa. Djeca neće jesti čovjekova prijatelja.
Mačku? Možda.
Ali psa? Nikad.
Naši istraživači. Profići.
Znaš li čime se najviše ponosimo?
Ne znaš?
Navideña zapošljava većinu mještana.
Napokon sam uspio.
Jesam.
Samo malo.
-Znam onog čovjeka. -Letjet ćeš.
Moj otac. Srce i duša Navideñe.
Tata? Pozdravi Raúla Merina.
-Tata. -Što sam učinio?
Gdje je kupaonica?
-Taksi će doći za sat. -Sat?
-Samo je jedan u cijeloj dolini. -Aha.
Dobra vijest.
Šleper vam je odnio auto.
-Super. -Je l' da?
Možemo te odvesti u Valverde. Idemo kod ginekologa.
Ne treba. Prošetat ću.
Kako to misliš? Ima pet kilometara.
Naravno da ideš s nama.
Ne možeš odbiti. Jako je tvrdoglava.
Nisam htio djecu, a sad…
-José María. -María José.
José i María.
-José María. -María José.
-Ja sam José María. -Ja María José.
Zbunjujuće je.
Ja sam samo Raúl.
Pa, Raúle, idemo.
Tvoje me dijete udara.
-Gle. Hoćeš opipati? -Ne!
Mogu zamisliti.
Još malo.
Možda nam se posreći, pa će glumiti Isusa.
Svake godine za Božić priredimo jaslice.
Upoznao sam redateljicu.
-Paulu? -Luđakinja.
Sestrična mi je.
Kreativna je.
Ovaj? Mislim da kiši.
-Zdravo? -Bok.
-Da, sine? -Mogu li dobiti ručnik? Nema ih.
Žao mi je.
-Odmah ću ih donijeti. -Hvala.
Dušo, odnesi ručnike u apartman Melkior.
-Idem u kemijsku čistionicu. -Odmah, mama.
Uđite, otključano je.
Tip s autom?
Cura s jaslicama?
-Što radiš ovdje? -Uvijek sam tu.
-Ovo je mamin hostel. -Blago meni.
Zašto to kažeš?
Eto tako.
Žao mi je zbog auta.
Nismo dobro počeli.
-Ne. -Prijatelji?
Mogu dobiti ručnik?
MAMA, MOBITEL
-Nećeš se javiti? -Ne sad.
Dobro.
-Tvoja mama. Možda je važno. -Htio sam ručnik, ne ispitivanje.
Polako.
-Izvoli. -Hvala.
Sad je mnogo bolje, hvala.
-Zdravo. -Zdravo.
Dobro jutro.
Dobro jutro!
Izvolite?
Imamo pitanje.
Što revizor točno radi?
951, 952, 953,
-954, 955. -Imam pitanje.
Samo trenutak.
Samo me zanimalo što ste studirali.
Moj najstariji sin rastura matematiku.
Najmlađi ne. Malo je tupast.
On bi mogao biti revizor.
Najstariji.
Možemo razgovarati drugi put.
971…
-Sranje! -Dobro…
Jedan, dva…
Tu si.
Ispričavam se zbog svog izgleda.
Nisam se stigao počešljati.
Ugodan dan.
I vama.
Nema im spasa. Mogu samo u piljevinu.
Što ćemo sad?
-Možemo napraviti nove. -Počnite.
Ili ćemo odgoditi Djevičin porod ili nećemo završiti na vrijeme.
Ne.
Vi možete sve.
Sveti Josip je vaš zaštitnik.
Što?
Nema veze.
Paula, svi su ovdje.
-Hoćemo li početi? -Da.
Zdravo!
Molim vas, stanite u red.
Ulazite jedno po jedno.
Koga bi glumio ove godine?
Pastira.
Melkiora, ako može.
Gašpara.
Zamišljam se kao Djevica Marija, ali…
Ako ne…
Glavna pralja?
Centurion.
Volio bih biti sveti Josip.
-Samo ne Baltazar. -Vidjet ćemo, Kareeme.
Razmišljao sam, možda perač?
Donijela sam vam sendviče i mandarine ako ste gladne.
Mama, ovo je izbor uloga.
-Motociklist. -Nije bilo motocikala, Nico.
Prilagodite za milenijalce.
Želim biti Djevica.
Mali Isus.
Da vidimo, imamo četvoricu pastira,
devetero perača, dvojicu svetih Josipa,
prodavačicu kestena, mene.
Trinaestero kraljeva, petnaest Djevica
i tako dalje…
I nijednog arkanđela.
Dobra večer.
Kako ste?
-Cure. -Bok, Mateo!
Moramo preispitati uloge.
-Što? -Zašto?
-Problemi na Orijentu? -Nekoliko.
Ako želiš ulogu, nudim centuriona, prodavača kestena ili anđela.
Anđeo, dušo.
Volio bih, ali u Navideñi je vrhunac sezone. Nemam vremena.
Što si htio?
Pođi sa mnom.
Što se događa?
Što je ovo?
Čuo sam za nesreću i kupio nove.
Bolje su. Mahagonij i libanonski cedar.
Valjda ti ne smeta što nisam pitao.
Zašto bi mi smetalo? Divno je.
-Hvala lijepa. -Nema na čemu.
Jesi li zauzeta ovaj vikend?
Možemo večerati u El Fogónu.
Mateo…
ne želim izaći s tobom.
Ni danas ni 15 puta koliko si me pitao ove godine.
Nije spoj. Samo dvoje prijatelja na božićnoj večeri.
U privatnoj sobi romantičnog restorana. Daj, Mateo. Znam te.
Dobro.
Imaš pravo. Udav sam.
Ali kao klinci smo bili savršen par.
Bili smo 15-godišnjaci koji su se četiri puta poljubili.
Sedam.
Volim ti biti prijateljica i želim da tako i ostane.
Ali to je to.
-Ako želiš vratiti dar, razumijem. -Ma kakvi.
Nemoj misliti da sam kupio skupe jaslice samo da izađeš sa mnom.
Dobro, vidimo se.
Hvala na daru.
Svi me gnjavite zbog Matea.
-Ako mi se ne sviđa, ne sviđa mi se. -Ne gnjavimo.
Naći ćeš nekoga za sebe.
S 30 godina mislila sam da se nikad neću zaljubiti.
Ali jednog je dana na festival došao neki frajer.
Zamolio me za ples, primio me…
Kako me primio!
Nikad to nisam osjetila.
Što?
Htjela sam plesati s njim do kraja života.
Mama…
Zašto mi nisi rekla za njega?
Kako to misliš?
On je tvoj otac.
Ajme…
-Reći ću ti nešto. -Molim te.
Nemoj imati još četvero.
-Daj. -Idi kvragu, Marga.
Ovo je novi tip?
Revizor.
Raúle!
Što ima?
-Evo, tu sam, hvala. -Sjedni s nama.
Imam posla.
Pojest ću sendvič u uredu.
Ako ne možemo sjesti na fin obrok, što smo onda?
Zauzeti?
Ne.
-Barbari. -Da.
E, pa onda…
Dobar tek.
-Hvala. -Također.
Nije baš simpatičan.
Sranje.
Znao sam.
TOALET
Priča o našoj tvornici počela je davno.
Godine 1912.
Marcial Salinas, stručnjak za tehniku i tradiciju izrade
najboljeg nugata u Jijonu,
odlučio je otvoriti obiteljski posao
koji je prerastao u ovu tvornicu.
Ona sladi španjolska nepca
i ponos je našega grada.
Kad odrastem, želim biti majstor nugata kao moj tata.
Sjajna ideja.
Ja bih htjela imati pekaru.
-Jadno. -Jeste li vidjeli ovo?
Cure i dečki ovdje ne sanjaju da budu nogometaši ili YouTuberi.
A vaš je posao da im ispirete mozak.
To se zove božićna indoktrinacija.
Budeš li toliko ciničan, dobit ćeš čireve prije četrdesete.
Gle tko je.
Što radiš ovdje?
A ti? Ja sam im učiteljica.
Mislio sam da radiš u hostelu, režiraš jaslice i…
Da, samo to…
Tiha noć…
Drugom rukom jako stisnemo.
Što je Charles Dickens htio reći ovim romanom?
Upomoć!
Što misliš?
Paulita misli da nikad neće dovoljno pomoći gradu.
Dobro, djeco…
Znaš što?
Nismo kao u velikom gradu.
U Madridu sigurno i ne poznaješ susjede.
Ispada da je to loše. Savršeno je.
Nitko ne zabada nos.
Takav je život malo tužan, nije li?
Gle!
Tko nam je to došao?
-Bok! -Slatko. Kako ste?
Ovo je Mateo Salinas, direktor Navideñe.
Imaš nugata koliko god želiš.
Ti si najsretniji čovjek na svijetu.
Nema teorije. Ovo je ozbiljno.
Ne mogu se požaliti. Uz toliko nugata…
Iako ti uvijek nedostaje nešto što bi te posve usrećilo.
-Nastavit ću s obilaskom. -Slobodno.
Idem raditi. Šećer mi divlja.
Možeš se smijati našem božićnom duhu.
Ali kad su okolni gradovi ostali bez prihoda,
mi smo imali tvornicu.
Božić nam je spasio život.
Nadam se da ćete uživati u njemu.
Ja ću Božić provesti na plaži s koktelom
i 1000 km od najbližih jaslica.
Baš si mrgud.
Zašto je Božić tako loš?
Pljugeru!
Zašto je Božić tako loš?
Ni zbog čega.
Osim što vidiš rođake koje mrziš,
kupuješ hrpu stvari koje ne trebaš, toviš se kao svinja,
reklame za nugat, bolesti zbog prekomjernog unosa šećera,
užasne božićne pjesme koje ti pile mozak na svakom uglu,
neukusno osvijetljene ulice, pretvaraš se da si sretan zbog drugih.
Zašto mrzim Božić?
Zašto je Božić tako loš?
Zbog svega!
-Molim te. -Božić je sranje.
On je Grinch!
Djeco.
Djeco, molim vas.
On je Grinch!
Dajte.
Dajte!
Ne želim…
Molim vas, šutite.
Dobra večer.
Bok. Kako si?
-Pa… -Ti si revizor, zar ne?
Odsjeo si kod Blance, mrziš Božić.
Ovo je malen grad.
Jasno. Onda već znaš što pijem.
Ne.
Nije važno. Crno vino, molim.
Stiže crno vino.
Mogu li te pitati nešto u povjerenju?
Da.
Zašto toliko mrziš Božić?
Pripremite se, sat će zazvoniti…
-Koliko još, Ramóne? -Sat je… Evo ga.
Kugla se spušta.
Ne, to odbrojava četvrti. Onda će zazvoniti.
-Gdje je Candela? -Nemam pojma.
Hajde!
-Evo ga. -Hajde!
S Tobíasom, mojim prijateljem?
Sretna 2005.!
Tobías.
Nema razloga. Ne sviđa mi se.
U povjerenju,
ni ja nisam oduševljen Božićem.
Ukrasi, božićne pjesme,
djeca koja pjevaju za slatkiše…
O čemu razgovarate?
Ni o čemu, don Rafael. Ovaj tip…
Sretan Božić!
-Sretan Božić. -Sretan Božić.
-Još jedno. -Može.
Halo?
Da, ja sam.
Što?
To!
Slušajte!
Oprostite. Slušajte, imam sjajne vijesti.
Nakon pet godina pokušavanja
ekipa iz Guinnessovih rekorda prihvatili su našu prijavu.
Srušit ćemo rekord za najveće jaslice na svijetu.
Rekord drži grad u Južnoj Americi,
ali pobijedit ćemo ih, zar ne?
Naravno!
Ako želiš sudjelovati, trebamo ljude.
-Stvarno? -Da.
Volio bih.
Ima jedan problem.
Nemam šest godina.
Baš si blesav.
Runda na račun kuće!
Pardon.
BOŽIĆNI TURNIR U MUSU
Pokušajmo. Dignite ga.
Dobro.
Tko je trudan, ti ili tvoja žena?
-Upri, Martíne. -Evo.
Dobro.
Radi. Spustite ga.
Spustite me, majku mu.
Čekaj. Zapelo je. Ne ide ni gore ni dolje.
Remenica je starija od mene. Trebamo novu.
Što je, dušo? Dolazi li?
Ne!
Zvao me farmer Santiago.
-Josefina je umrla. -Bože.
-Njegova supruga? -Da bar.
Mazga.
Htio nam ju je posuditi za jaslice.
Što ćemo sad?
Naći ćemo drugu, makar je morali platiti.
-Paula! -Zaboga…
Što je? Reci mi da je dobra vijest.
Nažalost, ne.
Ako želimo sve odjenuti da srušimo rekord,
trebamo više kostima.
Znam da trebamo više kostima.
Koliko više?
Četrdesetak.
-Četrdeset?! -Žao mi je.
Pitanjce, Paula.
Imamo li dovoljno novca za ovo?
Ramenica, kostimi,
vol, mazga, zaprega…
To je…
Bez brige. Nešto ću smisliti.
Nemojte se uzrujavati.
Halo?
Zdravo.
Budžet za jaslice, ako se pitaš.
Uopće me ne zanima.
Ima li problema?
Da. Pokušavam srediti račune,
ali zbog obaranja rekorda premašili smo budžet.
Ali tebi su to božićne budalaštine.
Da, ali…
Ja sam revizor.
Ako se tiče posla, nije važno što je.
Mi smo poput strojeva.
Hladni, bezosjećajni.
G. Psihopat nudi pomoć?
Da.
Dobro, to je to.
Problem je što su te zabrinjavali samo troškovi,
a ne korist.
Kakva korist? Samo sam se naživcirala.
Mnogi će turisti doći vidjeti jaslice.
To znači novac za kafiće, trgovine
i porez za gradsku vijećnicu.
Da.
-Što mogu s time? -Ti ništa.
Osmislio sam financijski plan
s procjenom prihoda od jaslica u Valverdeu.
Predstaviš li ga u gradskoj vijećnici, sigurno će ti povećati budžet.
-Siguran si? -Naravno.
Baš ti hvala!
Ne. Hvala tebi.
Ne osjećam se često kao junak.
Kad iskrsne problem, nitko ne zove revizora.
Što je? Zašto me tako gledaš?
Kad malo zagrebeš, ipak nisi Grinch kakvim se činiš.
Osigurači su pregorjeli.
Kutija s osiguračima je u podrumu?
-Zašto? Bojiš li se? -Ne.
-Nije baš praktično. -Pazi…
na to.
Jesi li dobro?
Upozorila si me taman.
Gle. Ovo su bile očeve skije.
A one su bile moje. Naučio me skijati.
-Je li davno umro? -Kad sam bila mala.
Bio je bolestan,
a kad je umro, majka je otvorila hostel.
Siđem kad sam tužna.
Znao je oraspoložiti druge.
Kao ti, zar ne?
Nešto bih ti pokazala. Drži ovo.
Ovo je moj tata.
Ovo sam ja.
Nisam li lijepa?
Jako.
Ova je planina baš fora.
Šteta što nećeš ostati. Svidjela bi ti se.
Da, ali…
mislio sam završiti i imam kartu za Kubu.
-Naravno, tvoje putovanje. -Da.
I bi svjetlost.
-Trebali bismo u krevet. -Da.
-Spavati. -Naravno.
Da.
-Idemo. -Da.
-Oprosti. -Oprosti.
-…osamsto osam. -Šezdeset tisuća eura.
72 897.
-Četiri milijuna eura. -Evo!
-Pobijedila sam! -Što?
-Koliko? -Koliko sam uplatila.
-Pobijedila sam. -Marga.
-Dobit ću trudove. -Nije stvar u novcu.
Bitan je san o pobjedi.
Neizravni troškovi ne odgovaraju bilanci.
Precijenjeni su za oko deset posto.
Je li ovo sve što imaš?
-Da. -Pogrešno je.
Ne znam kako.
-Da mi je euro kad god to čujem… -Ozbiljno.
-Ne znam što se zbiva. -Trebao bi. Ozbiljno je.
Oprostite, gospodo. Imate li možda markicu?
Tata, ovo je jako važno.
I ovo je, sine. Moram pisati trojici kraljeva.
Nemam vremena.
Nemamo markice.
-Pitaj Luisu. Sigurno ima. -Super.
Ove sam godine bio jako dobar.
A ti, sine?
Jesi bio dobar?
Ispričavam se.
Znam gdje su nastale pogreške.
Dosad je bio zadužen za sve.
Za račune, osoblje. Sve.
Vidiš kakav je sad.
Ne mogu ti progledati kroz prste.
Naravno.
Navedeš li to u izvještaju, neće nam produljiti zajam.
Znaš li što to znači?
Nikad nikog nismo otpustili. Nikoga, Raúle.
-Neću imati izbora. -Čekaj. Da vidimo.
Da bar nešto mogu,
ali sve što vidim moram navesti u izvještaju.
Učinit ćeš to.
Hoćeš. Samo trebam vremena da pronađem očeve pogreške.
Ne mogu. Prekosutra putujem.
Putuješ? Molim te, misli na moje djelatnike.
Raúle.
Božić je.
To kod mene ne pali.
Ako malo zagrebeš,
naći ćeš nekog dobrog.
Tjedan. Ni dana više.
Bog te blagoslovio.
Raúle!
-Dobre vijesti. -Da?
Otišla sam u vijećnicu s tvojim planom i povećali su mi budžet.
Što sam rekao?
Hvala.
Šteta što odlaziš.
Nećeš vidjeti jaslice.
Ostajem još nekoliko dana.
-Što? -Da.
Ostaješ?
Super je što ostaješ.
Radi posla.
-Vidiš… -Provest ćeš Božić s nama?
-Čini se. -Tako sam sretna!
DANAS ZATVARAMO U 20 SATI SRETAN BADNJAK!
Bok, Edu.
-Dobro jutro. -Sretan Božić.
Sretan Božić!
Dušo, brže donesi tog raka. Kasnimo.
Dolazim, mama. Polako.
Sretan Božić!
Svi izgledate predivno!
Što? Velika sam kao kuća.
Jest.
-Jesam? -Ohladit ću vino.
Ljepša si nego ikad, Mari José.
Dođi i pomozi mi. Sjajna si kuharica.
-Umirem od gladi. -Imam odlične plodove mora.
Svi smo se okupili. Sretan Božić.
Večerat ću u sobi. Ostavit ću vas.
Što?
Do deset sam u krevetu i molim se da se ništa loše ne dogodi.
Uživajte.
Kakve su to gluposti? Ne može. Nećeš jesti sam na Badnjak.
Ove večeri, dok slavimo Kristovo rođenje,
opet vam šaljem najbolje želje.
-Bako, promijeni kanal. -Uz poruku vjere,
-očekivanja i nade za sljedeću godinu. -Bako?
Moja obitelj i ja šaljemo vam blagdanske pozdrave…
-Jesi li dobro? -…za Božić.
Želimo vam sve najbolje…
Bako?
…u novoj godini.
Sjednite.
Morski plodovi su tako svježi da grizu.
Otkad je saznao da sam trudna, povratio je šest puta.
Sjećam se kad sam bila trudna s Paulitom.
Na dan poroda pala je rekordna količina snijega.
Njezin otac Julio i ja odjurili smo u bolnicu.
Snijeg nas je zatrpao u autu.
Bio je prestravljen.
Iznenada se…
Pojavio tip na motociklu.
Pogodi tko?
Ginekolog.
Ginekolog iz bolnice. Ondje me porodio.
U tatinom Renault Fuegu.
Budi siguran, Raúle,
moje je dijete rođeno zahvaljujući božićnom čudu.
Vol-au-venti!
Taj ironični smiješak govori mi da ne vjeruješ u sve ovo.
Ne znam. Reci da sam lud, ali ne znam.
Ne vjerujem ni u reinkarnaciju i homeopatiju.
-Ni u gnomove. -Ne budi takav. Neke stvari…
Skeptiku, iako ti to smeta, neke se stvari ne mogu objasniti.
-Još. -Istina. Kad sam…
Mislilo se da je kiša čudo
dok netko nije dokazao da je to kondenzacija vodene pare u oblacima.
-Ali… -Znali ili ne,
-sve ima logično objašnjenje. -A da?
Kako objašnjavaš ljubav?
Svaki dan ljudi se zaljube u nekoga u koga ne bi trebali.
Ne mogu protiv toga.
-Sretan Božić! -Pa…
Sretan Božić.
Čudo je što ćemo nakon ove hrane sutra jesti božićni ručak.
Kasno mi je pa…
Hvala lijepa.
-Pozvala si nekoga? -Ne.
Zdravo!
-Uđi. -Je li prekasno?
Nisam stigao ranije.
Blanca, Paula, iako ne radite u Navideñi, kao da ste obitelj.
Hvala. Baš si drag.
-Popij nešto. -Ne, ostavljam vas.
Kasno je.
Iako sam slučajno ponio bocu šampanjca.
Dobro, idem. Hvala lijepa.
Ne ideš.
Sad nas je paran broj. Igrajmo pantomimu.
-Može. -Pantomima!
Obožavam pantomimu.
Stomak.
Trbuh.
-Razjareni bik! -Ne.
-Moby Dick! -Stop!
Rosemaryna beba.
-Mi smo na redu. -Da.
-Idi. -Ne, ti. Pokaži nam što znaš.
Dobra ideja.
Moby Dick.
Vrijeme.
Sam u kući.
-Da! -To!
Pametnice!
Robin Hood.
Sestra Citroën.
Marcelinovo čudo.
-Stop! -Igre gladi.
Snimili su par filmova i nakon Franca.
Guslač na krovu.
Ne znam…
-Ne kužim. -Stop!
Zapravo ljubav.
Naš najdraži film.
-Oprosti, José, nisam te razumjela. -Da.
Indiana Jones i ukleti hram.
O, da!
-Superman. Pjevajmo na kiši. -Stop!
Mary Poppins.
Jebote.
Nije bilo teško.
-Pakleni šund! -To!
Grinch.
Da.
-E. T.! -Da!
Znao sam to.
Nećemo saznati.
Panov labirint.
Tako je.
Idemo!
La La Land!
Da!
Ništa nisi radila.
Pa…
Svaka čast.
Čestitam.
Imate bolju kemiju od nas dvoje. Zajedno smo od dvadesetih.
Imaju sreće.
Možda, ali želim da mi cijeli život budeš partner.
Za pantomimu, hoću reći.
Volim ovu pjesmu.
Zaplešimo, José.
Hajde.
Hoćeš?
-Hajde. -Ne.
Idemo plesati.
-Ne znam plesati. -Pokazat ću ti.
-Na ovo se ne može plesati. -Može.
Mateo, pleši sa mnom.
Pokreni se.
Baš si blesav.
Ovdje su svi predobri.
Da.
Grickalice?
-Da. -Da povratimo snagu.
-Eto. -Što se događa?
Plesao je.
Grozno pleše.
Vrijeme je da odemo, Raúle.
Želi nastaviti s pantomimom.
-Idem po još šampanjca. -Tvrd zalogaj!
Egzorcist!
-King Kong! -Ne igra se.
Titanic!
Pogodili smo.
Raúle? Jesi li dobro?
Kako sam se prepala!
Gusto.
Dobro sam.
Raúle, tvoja ruka.
Bože, gori!
Molim te!
-Što ćemo sad? -Van!
-Izađi!
Van!
Gori.
-Učini nešto, José! -Što da radim?
-Daj mi ovo. -Ne!
-Da. -Hajde.
-Piješ alkohol? -Samo malo.
Taj stvarno ne voli Božić.
Raúle!
Jesi li dobro, sine?
Dobro sam.
-Tko je? -Raúle?
Božićni ručak je gotov.
-Možeš izaći. -Uđi.
Ne krivi me.
Vidjela si što je bilo kad sam se opustio.
Obuci jaknu. Ovo će ti se svidjeti.
-Sigurno? -Da.
Malo sam opržen.
Dobro.
ŽIVOT JE LIJEP DANAS U 18 h
Ne.
-Zašto? Što sam ti skrivio? -Ne budi takav. Film je lijep.
-Sve sam nervozniji. -Hrabro.
Jedino gore od Božića filmovi su o Božiću.
Dušo, sačuvala sam vam ova dva mjesta.
-Hvala, mama. -Idemo u šetnju.
-Ne mogu. -Zašto?
Vodim filmski klub. Zadužena sam za projekciju.
Kakvo iznenađenje. Što mi je bilo?
-Vruća čokolada! -Hvala.
Hvala.
Hvala na trudu, ali neću ostati.
-Rafa, počinjemo za pet minuta. -Na zapovijed!
Dobro, ostajem.
Jamčim ti da ću mrziti ovaj šrot.
Sretan Božić!
Sretan Božić, George!
Sretan Božić!
Sretan Božić, g. Potter!
Sretna Nova godina! Provest ćeš je u zatvoru!
Idi kući, čekaju te.
Mary!
-Što je to? -Gle, tata.
Učiteljica kaže, svaki put kad zvono zazvoni,
anđeo dobije krila.
Istina je.
Da vidimo kakva sranja ima ovdje…
Ovdje si.
Jesam.
Mogu li ti pomoći?
Ne, samo sam se htio uvjeriti da ti je dobro, udobno.
I reći ti da ću za nekoliko dana otkriti sve pogreške.
Sjajno.
Nastavit ću pregledavati dokumente.
Tako da imaš vremena napretek.
Izgledaš sretno.
Da?
Pa, ne znam, možda…
mi godi planinski zrak.
Planinski zrak… Izgledaš pospano.
-Kasno si zaspao? -Malo.
-Zato sam skuhao jaku kavu. -Naravno.
Skuhao si jaku kavu.
Jesam.
Ovdje si, s jakom kavom,
i nisi pomislio da bih je i ja!
Što?
Šalim se, stari.
Dobro, počni.
Kakav čudak.
Sedamdeset eura za mazgu na jedan dan?
Ne.
Gdje ti je ljubav prema gradu?
Hvala.
To! Imamo mazgu.
Jesi li ikad čula za riječ „raspodjela”?
Zašto pitaš?
Nije da sve radim.
-Pa… -Gotovo je.
Idemo na večeru.
Što kažeš?
Dogovoreno.
SRETAN BOŽIĆ
Morales,
Álvarez i Lozano.
Praktički su identični. Iz istog legla.
Zamjenjivi su i nebitni za čovječanstvo.
U redu je zaboraviti na druge ljude i misliti na sebe.
Znam.
Volim razmišljati o drugima.
Uvijek si takva ili stremiš svetosti?
Ne znam.
Ne znam. Kao djevojka sam ostala s majkom, pa mi je ostatak grada bio kao obitelj.
A za obitelj bi učinio sve.
-Naravno. -Slušaj.
Ne mijenjaj temu. Nisi mi odgovorio na pitanje.
Zašto toliko mrziš Božić?
Tražit ću klizaljke, gusarski brod i…
Mama i ja moramo ti nešto reći.
Zlato, tata i ja se razvodimo.
Bez brige, vidimo se svaki drugi vikend.
Stvarno?
Dođi, maleni. Reci mi.
-Što želiš za Božić? -Da se moji roditelji ne razvedu.
Što kažeš na igraću konzolu?
Jadničak.
Prebolio sam to.
Sad me razumiješ?
Roditelji su mi zauvijek ukrali Božić.
Ne zauvijek.
Pobrinut ću se
da se ove godine zabaviš.
Izvolite račun.
Hvala.
Što je? Zar im ne vjeruješ?
Ja sam revizor, Paula.
Prevaren sam u svakom pogledu. Nikomu ne vjerujem.
Žalosno.
Trebaš više vjerovati ljudima.
Imaš pravo.
Desert je besplatan.
Vidiš?
Ovako mi se čini da u gradu ima puno kaldrme…
Baš si šašav.
Opet moja mama.
Javi se.
-Zbilja? -Naravno.
Ostavljam vas.
-Bok, mama. -Tebe je nemoguće dobiti.
-Oprosti što se nisam javljao. -Ni za Božić ne možemo razgovarati.
-Znam da je Božić. -Nije u redu.
-Pusti me da kažem. -Hajde.
-Hvala. -Što je?
Nekoliko dana radim izvan Madrida…
-Da. -Ali ako želiš…
-Da? -…možemo ručati na Sveta tri kralja.
-Zaista? -Da.
Sine, jako si me usrećio.
Baš je divno…
-Ne plači. Nije važno. -Nikad ne…
Pljugeru!
On je Grinch.
-Gotovi ste. -Na njega!
-Hajde. -Bježite!
-Gađajte ga grudama. Brzo! -Nevaljalci jedni!
Gađajte ga!
Pogodila sam ga u lice.
-Bježite! -Raúle!
Dođi, zakasnit ćemo.
Ne, samo sam…
Vidimo se.
Bok, Grinch!
Tvoj sin pleše po mom mjehuru…
Mogu li opipati?
-Naravno. -Ako želiš…
Nevjerojatno.
Sjećate li se kad mi je prsten
pao u marcipan?
-Da. -Umalo me strefio srčani!
Dobra priča.
Pridruži mi se na kartanju.
Kartanje?
Nevjerojatno.
Godinama sam čekala da me Arturo pozove na kartanje.
I ja.
Naravno, Arturo. Bila bi mi čast.
-Da? -Hvala.
Bravo!
Vidjet ćeš, svidjet će ti se.
Jer Božić je vrijeme nade,
života.
Bravo, Marga.
Sutra nastavljamo. Bilo je sjajno. Bolje od originala.
Bila si jako dobra.
Dobro.
Propustio sam probu.
Tako ništa nećemo odati.
-Samo me ti možeš nasmijati na ovakav dan. -Zašto? Što je bilo?
Možemo li razgovarati nasamo?
Da.
Reci. Čemu tajnovitost?
Tu smo išli u peti razred.
Pogledaj.
Moja klupa.
MATEO ZA PAULU
Sanjario bih o vođenju Navideñe.
Sad je vodiš.
Ne znam koliko još.
Zašto to kažeš? Što je bilo?
Raúl je našao neke pogreške u računima.
-Kakve pogreške? -Sitnice.
-Nemilosrdan je. -Ne.
Čini se grub, ali dobar je.
On je dobar, Paula?
Pokazao mi je da je pravi gad.
Mateo, jesi li ljubomoran jer se viđam s njim?
Što?
Nisam to znao.
Oprosti. Nije važno.
Čekaj.
Što je Raúl točno rekao?
Ne tiče ga se što mom ocu nije bilo dobro.
Izvještaj će nas dokrajčiti.
-Možda je to kraj Navideñe. -Grad bi bio uništen.
Raúl to ne bi učinio.
Nešto bi rekao.
Da ti je rekao, možda ne biste bili skupa.
Žao mi je što te uzrujavam.
Razmisli. Nije ga briga za nas.
Kad napiše izvještaj, otići će i više ga nećemo vidjeti.
Mateo je bio shrvan.
Zbog Raúlova izvještaja.
-Možda će zatvoriti tvornicu. -Što?
José María, zatvorit će je.
Što to govoriš?
Da bude još gore, bio je bezobrazan, vikao je, vrijeđao…
Čak su se dohvatili.
Veoma je opasan.
Da.
I bum! Udario ga je u lice.
Strašno!
Kaže da neće stati dok ne uništi grad.
Vidjet ćemo tko će biti uništen. Vidjet ćemo.
-Mora se vratiti u Madrid. -Ako ga vidim, razbit ću ga.
Odlazi!
Dobar tek.
Riža dobro izgleda.
Da.
Baš odlazim.
-Nešto nije u redu? -Baš te briga.
Što je?
Ništa.
Vidimo se sutra.
Nek te voda nosi.
José María, José!
-María José, María! -José, idemo.
José María! María José!
Mir.
Vidjet ćeš ti.
Prođi.
Zdravo.
Kakav dan!
Ljudi se čudno ponašaju. Baš je…
-Paula? -Imam pitanje.
Jesi li našao pogreške u računima Navideñe?
Jesam. Zašto?
Nisi mi rekao.
Nisam htio da se brineš.
Zabrinjavajuće je zatvoriti tvornicu i ostaviti pola grada bez posla.
Molim?
-Ne mora se zatvoriti. -Mateo mi je sve rekao.
Ne znam što ti je rekao.
Uključio sam ih u izvještaj jer mi je to posao.
Da, tvoj posao.
-Da. -A poslovi svih ostalih?
A María José i José María?
-Bit će roditelji. -Nikoga neću otpuštati.
Dao sam Mateu vremena za ispravak. Zato sam ostao.
Nije to rekao.
To je istina. Zašto bih lagao?
Možda zato da spavam s tobom.
Paula, kako to možeš reći?
-Znaš da nije istina. -Ništa ne znam.
Samo da mrziš Božić
i da ćeš uskoro otići u drugi grad, tvrtku
i uništiti druge radnike.
Zbilja to misliš?
Sam si to rekao, zar ne?
„Dobri su revizori poput strojeva, hladni i bezosjećajni.“
Ako tako misliš, ne znam zašto si sa mnom.
Ni ja.
Dobra večer.
Dobra večer, Kareeme.
Crno vino, molim.
Nemam.
Kako to misliš? Eno boce.
Ova boca?
Rezervirana je.
Za mještane. Zar ne?
Daj mi drugu. Svejedno mi je.
-Za tebe imam nešto posebno. -Hvala.
Djevica se češlja
Između tih finih zastora
Kosa joj je duga i zlatna
Češalj joj je od srebra
Kuća časti.
Pij.
Gle koliko je sati! Kasno je.
Moram ići.
Odlazi!
Odlazi odavde!
Besramni gade!
Dobra večer.
Gnjido!
Isuse!
Dobro jutro.
Zdravo.
Vidimo se.
Nemoguće.
OSNOVNI TROŠKOVI
Simpatični gadovi.
Želiš li juhe, sine?
Bio bih vam zahvalan.
Ovo bi probudilo mrtve.
Mogu li vas nešto pitati?
Naravno, sine.
Čini se da ste jedini ovdje koji me ne mrzi.
„Mržnja je ludost srca.”
Lord Byron je to rekao.
Ne ja.
Ja…
U najboljem slučaju, mogu ga samo parafrazirati.
Znate li gdje je vaš sin?
Razgovarao bih s njim.
I ja.
Kad budeš spreman.
Došli smo s Orijenta prateći zvijezdu…
Djevica i sveti Josip ne govore u ovoj sceni.
-Budite tiho. -Oprostite.
Stvarno mi je žao. Samo…
Svi smo malo nervozni zbog onoga oko Navideñe.
Nije me briga. Došli smo pripremiti jaslice.
Ne tračati.
-Ne tračam. -Da.
-Nastavi, Arturo. -Hvala.
Dolazimo s Orijenta…
Tiše malo! Vježbamo.
Oprosti.
Hvala. Hajde.
-Dolazimo s Orijenta… -Daj me nemoj…
Koliko sam puta molila da isključite mobitele, Marga?
Dijete mi ima upalu krajnika.
Paula, smiri se.
Dobro. Smirit ću se kao i vi,
pa ćemo ispasti budale pred ljudima iz Guinnessa.
Baš si glup.
Lakše malo!
Nisam ja kriv što je revizor kreten.
Što si umišljaš, derište?
Izlazi.
-Što si rekla? -Van!
Naravno da idem.
-Smiri se. -Jebeš ovo.
-Ostani i razgovaraj, Nico. -Nema teorije.
Možeš li nastaviti, Arturo?
Dolazimo s Orijenta prateći zvijezdu na nebu
u čast kralja Židova.
Što misliš?
Marža je visoka, zar ne?
Sve ide kroz Valverde. Proizvodnja, distribucija. Sve.
Već ideš? Neki baš imaju sreće.
Ne, Mateo. Želim razgovarati s tobom.
-Reci. -Što si rekao Pauli?
-Misle da se tvornica zatvara zbog mene. -Zatvara?
Ne. Zbunjena je.
Znaš kakva je Paula.
Za 24 sata računi će biti sređeni.
-Dobro? -Ne.
Tražim te cijeli dan.
-Dakle… -Ne mogu sad.
Žele ukrasti formulu za meki nugat.
Prije će kupiti Coca Colu nego ovo.
Dvadeset četiri sata.
Obilazak?
Za mnom.
-Još jedno. -Paula.
Sutra je Silvestrovo.
Imamo jaslice, stižu iz Guinnessa.
Ne bi li trebala otići kući?
Mislim da bi me trebao ostaviti na miru.
Dosta mi je što svima govorim da.
Sad kažem ne.
Ne!
Neću te poslužiti.
Daj mi piće, dovraga.
Svi se napiju za Božić. I ja ću.
Piješ da zaboraviš.
Uvijek kažeš da je Božić nezaboravan.
Nezaboravan…
Znaš li što je Božić, Kareeme?
Božić je jebeno sranje!
Dosta mi je pastira, marcipana
i jadnih ukrasa.
-Što se događa? -Gle tko je došao. Mateo!
Baš lijepo!
Želiš li piće?
Ne. Popila si dovoljno za oboje.
Što? Još je rano, zar ne?
Lijep sat.
Tatin je.
Odvest ću te kući.
Dobro?
Idemo.
Ovo je tvoje, zar ne?
Kako god na to gledala, ne razumijem kako sam dopustila Raúlu da me prevari.
Činio se tako iskren…
Ako će te utješiti, i meni se činio ispravan.
Da, ali nisi…
Ništa.
Samo mještani razumiju pravu vrijednost Navideñe.
Nijedna revizija to ne može.
Plačem kao pijana beba, a ti bi mogao izgubiti obiteljski posao.
-Ne spominji mi to. -Oprosti.
Najradije bih otišao u kuću u Algarveu, kupio čamac
i proveo malo vremena sam.
To bi mi baš sad trebalo.
Slušaj.
Imam ideju.
Otiđimo na nekoliko dana nakon Božića.
Možemo zaboraviti tvrtku, revizore…
Jaslice, školu, hostel i Raúla.
Sve.
Savršeno je. Samo ti, ja i more.
Oprosti.
-Ne… -Zanio sam se.
Ne…
Samo…
U rasulu sam.
-Treba mi vremena. -Naravno.
Dođi.
Dobro jutro. Na noge lagane!
Napokon je došao zadnji dan godine.
Podsjećamo slušatelje da prije jedenja grožđa
imate poseban plan u Valverdeu.
To će možda biti najveće jaslice.
Stanovnici Valverdea pokušat će srušiti
Guinnessov svjetski rekord
i zlatnim slovima upisati ga u povijest.
-Bok. -Što hoćeš?
Vrati se u jaslice.
Pošizila sam.
Žao mi je.
-Osim toga, trebaš ljude za rekord. -Nico!
Naravno. Idem po jaknu.
-Čekaj da se odjenem. -Možeš ondje.
-Mogu nešto nositi. -Kako da ne, pužu.
-Ja sam puž? -Jesi.
Gle ovo.
-Zdravo. -Zdravo.
„Pastiri, u Betlehem.”
Sretno.
Hvala.
-Šefice, idemo. -Dolazim.
-Doviđenja. -Doviđenja.
José.
Paula, što je više djevičanski? Ovo?
Ili ovo?
Prvo. Drugi izraz je kao da imaš vjetrove.
-Paula, imaš li minutu? -Ne!
-Paula. -Što?
Ovo nije smirna.
-To je kikiriki. -Nitko neće vidjeti.
Ja sam glumac. Kako da se uživim u ulogu ako ću Isusu nositi kikiriki?
-Paula! -Što?
-Dođi! -Što je?
Je li ovako dobro? Ili da se još našminkam?
A da ublažiš? Pralja si, ne Marija Magdalena.
-Stvarno? -Isuse Bože.
Mazga ima proljev, ali bez brige, dao sam joj riže.
Divno. Još što?
Da.
-Ne mogu glumiti Josipa. -Što?
Oprosti.
Ovdje je g. Fuentes, sudac za rekorde.
Paula!
-Ne! -Paula?
-Prosudi. -Je li bolji anđeo ili pastir?
Dosta!
Dobro…
Bavite se svjetskim rekordima,
pa ste vjerojatno vidjeli i čudnije.
Paula.
Jesi li dobro?
Odlazi. Ne želim razgovarati.
Kvragu, Paula, otvori. Došao je tip za rekorde.
Nije me briga za rekord, jaslice, svetog Josipa
i jebene pastire.
Dajem otkaz.
Kako to misliš?
Ti si ovo započela.
I vidi ovaj kaos!
Ispričaj im se što sam ih iznevjerila, ali ne mogu više.
Što? Iznevjerila?
Svi ljubimo tlo po kojem hodaš zbog silnog truda koji si uložila.
Razgovarali smo o tome u tvornici.
Sama si napravila spektakularne jaslice.
Uvjerila si ih da povećaju budžet.
REKVIZITI
Hvala.
Nisam to učinila sama.
Emilio. Sretna Nova.
-Kako je? -Dobro.
Uvijek je lijepo biti s unucima.
U ponedjeljak dođi u ured na sastanak.
Da. Oprosti.
Oprosti što nisam ranije nazvao.
Još sam u Valverdeu. Završavam reviziju.
Piješ li šampanjac?
Poslao si mi izvještaj e-mailom.
Proslijedio sam ga klijentima.
Nisam ti poslao izvještaj.
Samo malo.
-Tko je tražio izvještaj o Navideñi? -Kineska investicijska grupa.
Htjeli su provjeriti račune prije preseljenja u Kinu.
Majku mu!
Emilio, slušaj me.
Nisam ti poslao izvještaj.
Bio je to Mateo Salinas. Poslao ti je lažni izvještaj.
Ne zanosiš se zbog osobnog animoziteta?
-Što to govoriš? Nisam… -Pričekaj.
Molim vas, izađite. Bris!
Čuo sam da si se zaratio
s mještanima jer mrziš Božić.
To nije važno.
Ni zaljubljivanje u direktorovu djevojku?
Ona je moja djevojka.
Primijetio sam nepravilnosti i rekao da ih ispravi.
Rekao si mu?
Ako si vidio nepravilnosti, trebao si to prijaviti.
Učinio sam to za mještane. Dobri su ljudi.
Spopao te božićni duh?
Nemoj me nasmijavati.
-Mateo? -Bok.
Ideš do jaslica?
Ne, prvo moramo razgovarati.
Volio bih, ali kasno je. Imam goste.
Da nisu Kinezi?
Kinezi? Dobra fora.
Ne znam na što misliš. Moram ići.
Dobro, idem s tobom. Razgovarajmo putom.
Lažirao si izvještaj.
-Molim? -Znam zašto si to učinio.
Jesam. Oprosti.
Bilo mi je krivo kao i tebi, ali nisam imao izbora.
-Stvarno si drzak. -Gle, Raúle, među nama,
Valverde je super da se skloniš od vrućine preko ljeta.
Ali ne mogu ostati u ovoj rupi kao moj otac.
Razumiješ me. Jedva čekaš da odeš.
-Ja nikog ne varam. -Nisam mislio da si svetac.
Obogatit ću se ovom prodajom.
Ne moram samo ja omastiti brk.
-Potkupio bi me? -Govoriš kao da je to loše.
Hajde.
15 000 eura i kvit smo.
Što te briga? Grad te mrzi.
Svi me mrze zbog tebe! Prevario si ih.
Dopustit ćeš da dobiju otkaz?
To su obitelji s djecom, kreditima…
Ne zaslužuju to.
Mateo, još to stignemo prekinuti.
Nemoj prodati Navideñu.
Misli na tatu.
On to nikad ne bi učinio.
Jebote.
Imaš pravo.
Novac tjera ljude na koješta.
Došao je trenutak istine.
O kojem smo oduvijek sanjali.
Danas ćemo Valverde upisati u povijest!
Živio Valverde!
Stanimo u red i…
Što je?
Draga.
Jesi li dobro?
Dobro sam.
Mislim da su trudovi.
Samo je trema.
Nije trema. Idemo u bolnicu.
Ne!
To su samo trudovi. Porod može početi za nekoliko sati.
Ali…
To je istina.
Ostat ću.
Ne bih voljela propustiti jaslice.
Ne bi li bilo sigurnije otići u bolnicu?
Ako želi ostati, neka. Prestani je tjerati.
Vrati se na mjesto.
-Paula, molim te. -Na mjesto.
Dobro. Idemo.
NEMA SIGNALA
Sranje!
Ima li koga?
Upomoć!
Ima li koga?
Požurite se ili ćete propustiti božićnu predstavu.
Glumci se pripremaju. Svi se koncentriraju.
Nastup uskoro počinje.
Obaramo rekord za najveće jaslice na svijetu.
Daj sve od sebe, Valverde!
Bože dragi.
-Dobro ide, zar ne? -Super.
Nemoguće…
Idemo!
U Valverde!
Idemo.
Điha!
Ovuda, José.
Pitajmo ovog ljubaznog pastira.
-Sigurno će nam pomoći. -Sigurno.
Oprostite. Moja žena rađa i trebamo mjesto za odmor.
Nema šanse. Sve je puno.
-Nico! -To jest…
Nema više mjesta, gospodine.
Bez brige, José.
Bog nam je pripremio mjesto.
U onoj štali.
Bože!
Hajde.
Sretan Božić!
Pazite, padina!
Ovo nije istina.
U Valverde! Idemo.
Bravo, dečki!
Brže!
Sretan Božić!
Nema više snijega.
Možete li cestom?
Điha!
Kakve vijesti nosiš, pastirčiću?
Pa…
Sad kad je sve dogovoreno, možemo potpisati i proslaviti Novu godinu.
Prije toga želi vidjeti jaslice.
Taj mu je običaj fascinantan.
Da. Imamo vremena prije nego što stignu tri kralja.
Iz Nazareta su došli muškarac i žena.
Izbacili su ih iz krčme.
Nemaju gdje spavati.
Našli su štalu.
Kažu da će uskoro roditi.
Slava Gospodinu!
Usporite!
Usporite. Lakše po…
kaldrmi!
Usporite!
Pazite na zavoj!
Koči!
Požuri se, Martíne.
-Kći mi je uzela krila. -Požuri se.
Bravo, ljudi.
-José María! -Da?
-Nastupaš. -Dobro.
-Brzo, stavi krila. -Dobro.
Rodio se!
Mali Isus je rođen!
Ne zaboravi izgovor.
Ovo je naše svjetlo, naša radost!
Presretan sam, María.
„Nosim vijesti o velikoj radosti.”
-Znam. -Dobro.
Što to čujem?
To je moja cura.
Je li to plač…
-Ne. -Idemo u bolnicu.
Ne možete ići. Nije raširena više od tri centimetra.
Ne mogu gubiti vrijeme.
-Rodit će mi se dijete. -Ne možete me ostaviti. Ovo je važno.
Paula.
Ako su ti jaslice toliko važne, život ti je isprazniji negoli sam mislio.
Evo.
Draga.
Beba stiže.
Bože. Idemo.
Hajde, Raúle.
Mama!
Ne približavaj mi se s tim krilima, dušo.
Anđeo ili prodavačica kestena? Biraj.
Ovo je naše svjetlo, naša radost.
Presretan sam, María.
Što to čujem u daljini?
Je li to plač djeteta?
-Ni ti? -Ne.
Gore je sigurno uzbudljivo.
Ne možemo nastaviti bez anđela. Molim vas!
-Preklinjem vas… -Paula!
-Raúle! -Paula!
Raúle!
-Paula! -Raúle!
Želiš li biti anđeo? Naravno. Divno što si došao.
-Mateo… -Nije vrijeme za ljubomoru.
-Da. -Slušaj me.
-Mateo… -Upamti.
„Nosim vijest o velikoj radosti. Rodio se naš Spasitelj.”
-Navideña. -Razumiješ? Baš sam sretna.
Dečki! Cure! Akcija!
Spremni? Dignite ga!
Uđimo. Sve smo vidjeli.
Gle!
Anđeo?
Reci rečenicu, Raúle.
„Nosim vijest o velikoj radosti.”
Nosim vijest…
Poslušajte me!
Navideña je u opasnosti.
Što?
Mateo Salinas je prodaje.
On je lupež. Sve vas je prevario.
I mene.
Što to govoriš?
Lažirao je račune da napuše vrijednost tvrtke.
Kad proda, preselit će je.
Ne!
Zatvorit će vašu tvornicu.
Kurvin sin.
Nije ga briga. On je kreten.
Prevario je vlastitog oca,
koji je život posvetio gradu, tvornici.
Izdajniče!
Odvratno.
Govori li istinu?
Smiri se, tata. Ne tiče te se.
Ne tiče me se?
Tata…
Mir. Potpisat ćemo i to je to.
Još samo to.
Što je rekao?
Još sam vlasnik Navideñe.
Moj sin mora znati.
Dok ne umrem,
ova tvrtka neće napustiti Valverde.
Bravo!
Tako je, gospodine!
Živio Valverde!
Bravo!
-Živio! -Bravo!
Odlazi!
Idi!
Jesi li dobro? Jesi li ozlijeđen?
Dobro sam.
Mislim da sam ti upropastio rekord.
Rekord je nebitan.
Živio Grinch!
Spasio je Valverde!
Bravo!
-Tako je! -Bravo!
Jedan je anđeo dobio krila.
Moj auto.
-Taman. -Da.
Moram ti nešto reći.
Znam da će zvučati suludo, ali…
mislim da sam doživio božićno čudo.
Kad sam se izgubio usred snijega,
pojavile su se saonice.
-Niotkud. -Toñove saonice.
Toño?
Toño, Margin brat.
Organizira izlete po stazama.
Naravno.
Baš sam glup. Naravno.
Odvedeš me na božićni film i evo što se dogodi.
Svake godine vodim školarce na izlet. Obožavaju pse koji vuku saonice.
Pse?
Da. Zašto?
Nije važno.
Dobro…
-Čuvaj se. -I ti.
-Bok. -Bok.
Raúle!
Jesi li dobro? Što se dogodilo?
Nisu bili psi.
Vidjeli ste ga? Smijao sam mu se u lice.
Oblači se kao Djedica da besplatno cuga.
Kaže: „Ho, ho, ho!” Pivce.
„Ho, ho, ho!” Pivce.
U SJEĆANJE NA VERÓNICU FORQUÉ
Prijevod titlova: Tomislav Šimunić