Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Proslov!
Dobře, moment.
Ticho, všichni.
Udělám proslov jako každé Vánoce.
Mysleli jste, že se z toho vyvléknete?
Navrhuji přípitek na oslavu roku
s nejlepšími finančními výsledky celého desetiletí.
Super!
- Gratuluji a veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
- Dobře… - Raúle, co se děje?
Chce odsud utéct.
No tak!
Álvarezi…
Vůbec ne.
Všichni se bavíme.
- Jdu jenom na záchod. - Tak honem. Objednali jsme tequilu.
Panáky!
- Panáky! - No tak.
- Panáky! - Panáky!
Raúle, chci si promluvit. Poslouchej.
Protože nemáš v práci přátele, budeš objektivní.
Cože?
Že jsem si to povýšení zasloužil já, a ne ten patolízal Sánchez?
- Mám mnohem lepší čísla, že jo? - Všichni vědí, že je to nefér.
Být tebou, Moralesi, řekl bych to šéfovi.
Kuj železo, dokud je žhavé.
Kurva, to si piš.
Emilio, musíme si promluvit.
Děkuji. Veselé Vánoce.
Tady! Do toho!
Sakra…
- Idiote! - Hej! Opatrně.
Panebože!
- Fotku? - Promiňte, spěchám.
Nevím, jak se to dělá.
- Ne, díky. - Nugát?
Nemám rád nugát.
- Prosím. - Jenom kousek. No tak.
- Nechci! - Takhle se Santou nemůžete mluvit!
Zlatíčko, tenhle chlap není Santa.
Je to jen muž bez práce, nejspíš je to alkoholik,
který si oblékne tohle směšné oblečení, aby měl na nájem a levné víno.
- Že jo? - Neplakej. Nevšímej si ho.
VESELÉ VÁNOCE
- Synu, nikdy se ti nemůžu dovolat. - Nemám čas, mami.
Prosím, řekni mi, že letos přijedeš na Vánoce domů.
- Prosím. - Ne.
No tak, Raúle, koupila jsem humra. Toho miluješ.
Nemám rád humra, mami.
Takže ty nebereš telefony mámě?
To od tebe není hezké.
Tak já přestanu volat.
VÁŽENÝ PANE MERINO,
UŽ JEN TÝDEN DO VAŠÍ DOVOLENÉ, UŽIJTE SI KARIBIK
Raúle, šéf tě chce vidět.
- Pojď dál, Merino. - Dveře…
Potichu je prosím zavři.
Gin byl možná prvotřídní, ale to je i kocovina.
Promiň.
Odjíždíš udělat audit. Hezký výlet.
Cože?
To musí být nějaká chyba.
Říkal jsem ti, že jedu na Kubu.
Já vím, jako každý rok. Utéct Vánocům, že?
Očividně.
Co nejdál od hrozných blikajících světel, trhů, perníčků…
Musím se tě zeptat. Proč tak nesnášíš Vánoce?
Bravo!
Hele, Jiskro, to je Melichar, náš oblíbenec!
Jiskro, buď opatrná!
Jiskro…
Jiskra.
Nemám důvod. Prostě je nemám rád. Sežeňte někoho jiného.
Nikdo jiný nemůže. Ramón je nemocný a Carol porodila dvojčata.
- Ale… - Ale nic.
Je to hračka.
Za pár dní budeš zpátky.
Stihneš odletět, než Vánoce začnou.
Složka firmy. Továrna na potraviny v Pyrenejích ve Valverde.
- Ale poletím, ať se děje cokoli. - Samozřejmě.
Hodně štěstí.
Hajzl.
To není špatné.
Městečko.
Už tam budu.
- Dobrý den. - Vítejte!
Noční můra.
- Vítejte! - Dobrý den, jak se máte?
- Panebože. - Dobrý den! Veselé Vánoce!
Dobrý den!
- Dobrý den. - Zastavte! Tam nejezděte.
Dobrý den. Vím, že jsou Vánoce.
Ježíši, dejte mi pokoj.
Kam jedete?
Prostě skvělé.
Báječné.
Přepočítávám trasu.
Skvělý.
Božínku.
Zničil to.
Jste zraněný? Všechno v pořádku?
Všechno je perfektní.
Málem jsem umřel, ale jinak…
To je hrůza.
Nebuďte takový. Aspoň ne teď. Jsou skoro Vánoce, období dobré nálady.
Páni.
- Co tady dělá dům? - Není to dům, jsou to jesle.
- Jesle? - Ano.
Každý rok hrajeme živý betlém.
To je ale hloupost.
Takový nesmysl.
Je to krásná tradice.
Už osm let jsem režisérka.
Skvělé využití času.
Promiňte, musím se vrátit do skutečného světa.
Debil.
Kráva.
Jakmile to bude možné, otočte se.
Kéž by.
Promiňte, pane.
Můžete mi podat tu větev?
Bylo mi toho chudáka líto, je tady úplně sám.
Mám pro něj kamaráda.
Život stojí za to žít, jen když ho s někým sdílíme.
Nemyslíte?
Neodpovídejte mi.
Přemýšlejte o tom.
Je tu někdo?
To je fotka sněhu z roku 1973. Byli jsme na týden odříznutí.
O devět měsíců později jsme měli víc dětí než kdy dřív.
Těší mě.
Jsem Blanca, majitelka.
Blanca, „bílá“ jako Vánoce.
- Raúl Merino. - Jste tu až do 23. prosince, že?
Naše město se vám bude líbit.
Práce nebo dovolená?
Nic mi do toho není.
Sušenku? Nebo něco teplého?
- Smažená vejce? Dělám moc dobré. - Ne, díky.
- Chci jít spát. - Vezmu vás nahoru.
Mám pro vás apartmá Melichar.
- Melichar? - Přesně tak. Apartmá Melichar.
Máme také pokoje Kašpar a Baltazar.
Baltazar je moc hezký… Vaše apartmá.
…ale je tmavší.
Má okna dovnitř.
- Můžu si vzít ten klíč? - Samozřejmě.
- Kdyby něco, jsem tady. - Děkuji.
- Kdykoli. - Děkuji.
To snad ne.
Dorazili jste do cíle.
TOVÁRNA NA CUKROVINKY A NUGÁT NAVIDEÑA
„Navideña?“
Děláš si srandu, Emilio? Mám dělat audit v továrně na nugát?
A marcipán. Vyrábějí spoustu vánočních sladkostí.
Víš, že nesnáším Vánoce.
Neřekl jsem ti to, protože bys tam nejel.
Vážně?
Najdi si na to někoho jiného, já jedu zpět.
Dobře. Hned tam budu.
S tvým odstupným.
- Když neuděláš svou práci, máš padáka. - Tak mám padáka.
Jedu pryč.
Dobře.
Zůstane tam.
Skvělý.
Pošleš mě do továrny na nugát.
Jsem tady jako idiot, v téhle zimě.
Ty parchante.
- Dobré ráno. - Dobré ráno. Vítejte v Navideña.
Nugát a sladkosti, marcipán a pamlsky.
Jak vám můžu pomoct?
Přišel jsem udělat audit továrny.
- Jmenuji se… - Raúl Merino, že?
Mateo Salinas, ředitel Navideña. Těší mě.
- Cesta byla v pořádku? - Nenudil jsem se.
- Jsme jedna velká rodina, že Luiso? - Rozhodně.
Poznáte nás.
Už se těším.
Cestoval jsem, viděl jsem svět, ale…
Nikde není jako tady.
Převzal jsem to po mém otci. Poslední dobou ztrácí rozum.
To je život.
Kdybyste mi mohl udělat místo…
Čím dříve začnu, tím dříve budu hotov.
- Jistě. Máme pro vás kancelář. - Skvěle.
Ale nejdřív chcete vidět továrnu, ne? Pojďte se mnou.
Jdeme na to.
Ukážu vám celý proces.
V těchto pecích opékáme mandle.
Pojďte za mnou.
Tuhle písničku miluju. Slyšíte?
Mandle putují továrnou až sem,
kde jsou smíchány s moukou.
Aby měly správnou strukturu.
Fascinující.
To je Arturo, náš nugátový mistr.
Pokud máte jakékoli otázky ohledně nugátu,
on na ně má odpověď.
Sladké, ale ne přeslazené.
Pevné, ale bez hrudek.
Je to jako dát si do pusy kousek Vánoc.
Díky, Arturo.
Vidíte, že se z pasty stal pevný blok.
Kouzlo.
Tyhle bloky jsou pak rozřezány na tabulky k zabalení.
- Dobré ráno, Pilar. Sagrario. - Dobrý den.
Tady oblékáme nugát na všechny španělské rodinné večeře.
Marga je tu už 20 let.
- Že ano? - Ano.
Byla jsem tu už před narozením mého prvního dítěte.
Má pět dětí.
Nemůžeme dělat marcipán ve tvaru psa.
Děti nebudou jíst nejlepšího přítele člověka.
Kočku? Možná.
Ale psa? Nikdy.
Náš výzkum a vývoj. Jsou to profíci. Víte, na co jsme nejvíce hrdí?
Nevíte?
Navideña zaměstnává většinu lidí ve městě.
Konečně jsem to udělal.
Ano, udělal jsem to.
Počkejte.
- Toho muže znám. - Budeš létat.
Můj otec. Srdce a duše Navideña.
Tati? Pozdrav Raúla Merinu.
- Tati. - Co jsem udělal?
Kde je toaleta, prosím?
- Taxi dorazí zhruba za hodinu. - Za hodinu?
- V celém údolí je jenom jedno. - Jasně.
Mám dobré zprávy.
Odtahovka vzala vaše auto.
- Skvělé. - Že ano?
Můžeme vás vzít do Valverde. Jedeme ke gynekologovi.
Díky, to je dobré. Půjdu pěšky.
Jak to myslíte? Je to pět kilometrů.
Samozřejmě, že pojedete s námi.
Nemůžete ji odmítnout. Je tvrdohlavá. Já jsem nechtěl děti, ale teď…
- Jsem José María. - María José.
José a María.
- José María. - María José.
- Já jsem José María. - A já jsem María José.
Je to matoucí.
Já jsem jen Raúl.
Tak Raúle, jedeme.
Tvoje dítě mě kope…
- Podívejte. Chcete si šáhnout? - Ne!
Umím si to představit.
Už to nebude dlouho.
Možná budeme mít štěstí a přijde včas, aby zahrál Ježíška.
Každý rok hrajeme živý betlém.
- Potkal jsem režisérku. - Paulu?
- Je to blázen. - Je to moje sestřenice.
Je velmi kreativní. Tady? Myslím, že prší.
- Dobrý den? - Dobrý den.
- Ano, synu? - Dala byste mi ručník? Žádné tu nejsou.
Moc se omlouvám.
- Hned přinesu. - Díky.
Zlato, vezmi ručníky apartmá Melichar.
- Já jdu do čistírny. - Hned, mami.
Pojďte dál, je otevřeno.
Ten muž z auta?
Holka z živého betléma?
- Co tady děláte? - Jsem tu pořád.
- Je to hostel mé matky. - Já mám ale štěstí.
Proč to říkáte?
Jenom tak.
To auto mě mrzí.
Vykročili jsme špatnou nohou.
- Ne. - Kamarádi?
Můžu si vzít ručník?
MÁMA MOBIL
- Nezvednete to? - Teď ne.
Dobře.
- Je to vaše máma. Možná je to důležité. - Chci ručník, ne výslech.
V klidu.
- Prosím. - Díky.
Takhle je to lepší, díky.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobré ráno.
Dobré ráno!
- Můžu vám nějak pomoct? - Ano, máme otázku.
Co přesně auditor dělá?
951, 952, 953, 954, 955…
Mám na vás dotaz.
Vteřinku.
Jen chci vědět, co jste studoval.
Mému nejstaršímu jde skvěle matematika.
Ne mému nejmladší. Můj nejmladší je trochu pomalejší.
Říkala jsem si, že by mohl být auditorem.
Ten nejstarší.
Ale můžeme si promluvit jindy.
971…
- Sakra! - Dobře…
Raz, dva…
Tady jsi.
Promiňte mi, že jsem neupravený.
Neměl jsem vůbec čas se učesat.
Hezký den.
Vám taky.
Nedá se to spravit. Je to leda tak na piliny.
Co budeme dělat?
- Můžeme postavit nový. - Tak začněte.
Buď odložíme narození Panny Marie, nebo to nebude včas hotové.
Ne.
Vy to zvládnete.
Vždyť je svatý Josef vaším patronem.
Cože?
To je jedno.
Paulo, všichni jsou tady.
- Tak začneme? - Jo, dobře.
Ahoj!
Prosím, udělejte frontu na konkurz.
Vstupujte po jednom, prosím.
Koho chceš letos hrát?
Pastýře.
Melichara, jestli můžu.
Kašpara.
Vidím se jako Pannu Marii, ale…
Kdyby ne, tak…
hlavní pradlenu?
Setníka.
Chtěl bych hrát svatého Josefa.
Někoho jiného než Baltazara?
Uvidíme, Kareeme.
Co třeba pracovníka prádelny?
Přinesla jsem vám sendviče a mandarinky, kdybyste měly hlad.
Mami, tohle je herecký konkurz.
- Motorkáře. - Tehdy nebyly motorky, Nico.
Můžete to upravit pro mileniály.
Chci být Panna Marie.
Ježíšek.
Takže máme čtyři pastýře,
devět pradlen, dva svaté Josefy,
prodejce kaštanů, to jsem já.
Třináct tří králů, patnáct panen,
a tak dál.
Žádný archanděl.
Dobrý večer.
Jak se máte?
- Holky. - Ahoj, Mateo.
Musíme přehodnotit obsazení.
- Cože? - Proč?
- Problémy v Orientu? - Pár, ano.
Jestli chceš roli, můžu ti nabídnout
setníka, prodejce kaštanů nebo anděla.
Anděl, zlatíčko.
Rád bych, ale v Navideña je hlavní sezóna. Nemám čas.
Tak co jsi chtěl?
Pojď se mnou.
Co se děje?
Co to je?
Slyšel jsem o té nehodě a koupil jsem nový.
Je lepší. Mahagonový a libanonský cedr.
Snad ti nevadí, že jsem se nezeptal.
Jak by mohlo? To je skvělé.
- Díky moc. - To nic není.
Děláš něco o víkendu? Mohli bychom zajít na večeři do El Fogón.
Mateo, já…
Já s tebou nechci na rande.
Ani dneska, ani při těch předchozích 15 pozváních.
Není to rande. Jsme jen dva kamarádi, kteří jdou na vánoční večeři.
V soukromém salonku v romantické restauraci.
No tak, Mateo. Já tě znám.
Dobře.
Máš pravdu. Jsem dotěra.
Ale jako děti jsme byli dokonalý pár.
Ne, byli jsme 15leté děti, které se čtyřikrát políbily.
Sedmkrát.
Jsem ráda, že jsme kamarádi, chci, aby to tak zůstalo.
Ale to je všechno.
- Jestli to chceš zpět, tak to pochopím. - Ani náhodou.
Nemysli si, že jsem koupil drahé jesle jen proto, abys se mnou šla na rande.
Dobře, tak zatím.
Díky za dárek.
Všichni jsou ohledně Matea tak otravní.
- Prostě se mi nelíbí. - Nejsme otravní.
Najdeš někoho, s kým si budeš rozumět.
Když mi bylo 30, myslela jsem, že se nikdy nezamiluju.
Ale jednoho dne přišel na festival jeden muž.
Požádal mě o tanec, držel mě…
Jak mě držel.
Cítila jsem něco, co jsem nikdy předtím necítila.
Co?
Chtěla jsem s ním tancovat do konce života.
Mami…
Proč jsi mi o něm nikdy neřekla?
Jak to myslíš?
Je to tvůj otec.
Bože…
- Něco ti řeknu. - Prosím.
Nechtěj další čtyři.
- No tak. - Jdi k čertu, Margo.
To je ten nový, že?
Auditor.
Raúle!
Jak to jde?
- Dobře, díky. - Sedni si k nám.
Ne, mám moc práce.
Dám si ten sendvič ve svojí kanceláři.
Když si nemůžeme k dobrému jídlu sednout, co jsme zač?
- Zaneprázdnění lidé? - Ne.
- Barbaři. - Ano.
Takže tedy…
Bon appétit.
- Díky. - Tobě taky.
Není moc přátelský.
Sakra.
Já to věděl.
TOALETA
Příběh naší továrny začal už dávno.
V roce 1912
se Marcial Salinas, expert na techniku a tradici
nejlepšího nugátu v Jijona,
rozhodl otevřít rodinný podnik,
který se stal továrnou,
která oslazuje život Španělům,
a je pýchou našeho města.
Až vyrostu, chci být mistrem nugátu jako můj táta.
Skvělý nápad.
Chtěla bych mít svoji pekárnu.
- Ubohé. - Vidíte to?
Dívky a kluci tu nesní o tom, že budou fotbalisté nebo youtubeři.
A vy jim musíte vymýt mozek, že?
Tomuhle se říká „vánoční indoktrinace“.
Jestli budete takhle cynický, budete mít ve 40 letech vředy.
Podívejme se, kdo tu je.
- Co tady děláš? - Já jsem jejich učitelka. A co ty?
Myslel jsem, že pracuješ v hostelu, režíruješ živý betlém a…
Kdybych dělala jen to…
Tichá noc…
Druhou rukou pevně stiskneme.
Co chtěl Charles Dickens tímto románem sdělit?
Pomoc!
Co myslíš?
Paulita si myslí, že to, co pro město dělá, nikdy není dost.
Dobře, děti…
Víš co?
Nejsme jako lidé z města.
Určitě ani neznáš svoje sousedy v Madridu.
Jako by to byla špatná věc. Je to ideální. Nikdo nestrká nos, kam nemá.
Jestli nikdo nikam nestrká nos, je to trochu smutné, ne?
Podívejte!
Koho tady máme?
- Dobrý den! - Jak milé. Jak se máte?
To je Mateo Salinas, vedoucí Navideña.
Máte spoustu nugátu.
Jste nejšťastnější muž na světě, že?
Ani náhodou. To je hrozné.
Rozhodně si nemůžu stěžovat. Tolik nugátu…
Vždycky vám něco chybí, takže nejste úplně šťastní.
- Takže budu pokračovat v návštěvě. - Jistě.
Zpět do práce. Úplně mi vylétla hladina cukru.
Můžeš se smát naší vánoční náladě.
Ale když ve městech kolem přišli o živobytí,
my jsme měli továrnu.
- Vánoce nám doslova zachránily život. - Doufám, že si to doslova užijete.
Já budu o Vánocích na pláži s daiquiri,
aspoň 1 000 km daleko od nejbližších jeslí.
Ty jsi ale mrzout. Co je na Vánocích tak špatného?
Blbečku!
Co je na Vánocích tak špatného?
Nic.
Kromě toho, že vidíš příbuzné, které nenávidíš,
kupuješ spoustu věcí, které nepotřebuješ, žereš jako prase,
reklamy na nugát, nemoci spojené s nadměrným příjmem cukru,
ty otřesné vánoční koledy, které nám všude vtloukají do hlav,
ulice plné nevkusných světel, všichni předstírají, že jsou šťastní.
Proč nesnáším Vánoce?
Co je na Vánocích tak špatného? Všechno!
- Prosím. - Vánoce stojí za hovno.
On je Grinch.
Děti.
Děti, no tak, prosím.
On je Grinch.
No tak.
No tak!
Já nechci…
Prosím, ticho.
Dobrý večer.
Ahoj. Jak se máš?
- No… - Ty jsi ten auditor, že?
Bydlíš u Blancy, nesnášíš Vánoce.
Malé město.
Jasně, takže víš, co budu pít.
Ne.
- To je fuk. Červené víno, prosím. - Jedno červené víno.
Můžu se tě na něco zeptat? Jen mezi námi?
Ano.
Proč tak nenávidíš Vánoce?
Připravte se, hodiny začnou odbíjet…
- Jak dlouho ještě, Ramóne? - Hodiny jsou… A je to tu.
Míč padá.
Ne, teď odbíjí hodinu, pak přijde zvonkohra.
- Kde je Candela? - Netuším.
No tak!
- Je to tady. - No tak!
S Tobíasem? S mým nejlepším kamarádem?
Šťastný rok 2005!
Tobías.
Bez důvodu. Prostě je nemám rád.
Jenom mezi námi,
já taky nemám moc rád Vánoce.
Vánoční řetězy, koledy,
děti, které zpívají, aby dostaly sladkosti…
O čem mluvíte?
O ničem, pane Rafaeli. Tenhle chlap… Veselé Vánoce, pane Rafaeli.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
- Ještě jednou. - Jasně.
Haló?
Ano, to jsem já.
Cože?
Jo!
Poslouchejte!
Pardon. Poslouchejte, mám skvělé zprávy.
Po pěti letech zkoušení
konečně přijali naši přihlášku v Guinnessově světových rekordech.
Překonáme rekord největšího živého betléma na světě.
Teď drží rekord město v Jižní Americe,
ale my je porazíme, že jo?
Jasně!
Jestli se chceš zúčastnit, pořád potřebujeme lidi.
- Vážně? - Ano.
To bych moc rád.
Jen jeden problém.
Není mi šest let.
Jsi tak pošetilý.
Další runda je na nás.
S dovolením.
VÁNOČNÍ TURNAJ V MUS
- Uvidíme, jak to vypadá. Zvedněte ho. - Dobře.
Kurva, kdo je těhotný, ty nebo tvoje žena?
- Opři se do toho, Martíne. - Jo.
Tak jo.
Je to dobré. Dolů.
Sundej mě, sakra.
Vydrž. Zaseklo se to. Nejde to nahoru ani dolů.
Ta kladka je starší než já. Potřebujeme novou.
- Co se děje, zlato? Už to bude? - Ne!
Volal mi farmář Santiago.
- Josefina zemřela. - Bože.
- Kdo to je? Jeho žena? - Kéž by.
Jeho mula.
Chtěl nám ji půjčit na živý betlém.
Co teď budeme dělat?
Najdeme další, i když za to budeme muset zaplatit.
- Paulo! - Dobrý bože…
Co se děje? Je to dobrá zpráva?
Bohužel ne.
Jestli chceme kostýmy pro všechny, abychom překonali rekord,
potřebujeme víc kostýmů.
Já vím, že potřebujeme víc kostýmů.
A kolik to je?
Zhruba 40.
- 40? Bože. - Mrzí mě to.
Rychlá otázka, Paulo.
Máme na to dost peněz?
Ta kladka, kostýmy,
vůl, mula, tažný kůň…
Je to…
Nebojte se. Něco vymyslím.
Buďte v klidu.
Haló?
Ahoj.
To je rozpočet na živý betlém, kdyby tě to zajímalo.
Nezajímá mě to ani trochu.
Máš nějaký problém?
Ano. Snažím se dát dohromady účty,
ale s celým tím rekordem, jsme překročili rozpočet…
Pro tebe je to stejně všechno vánoční hloupost, ne?
Je, ale…
Jsem auditor.
Když jde o práci, je jedno, o co jde.
Jsme jako stroje.
Studení, bezcitní.
Takže pan psychopat nabízí pomoc?
Ano.
Dobře, to je ono.
Problém je, že jsi řešila pouze náklady,
a ne zisk.
Jaký zisk? Mám z toho akorát starosti.
Mysli na turisty, kteří na živý betlém přijedou.
To jsou peníze v barech, obchodech
a pro radnici to jsou peníze z daní.
Jasně.
- Co s tím mám dělat? - Ty nic.
Navrhl jsem finanční plán
na odhad příjmů z živého betléma ve Valverde.
Když to mistrovské dílo předložíš radnici, zvýší ti to rozpočet.
- Určitě? - Rozhodně.
Díky moc.
Ne. Já děkuju.
Necítím se často jako hrdina.
Když je problém, nikdo nekřičí: „Je tady nějaký auditor?“
Co je? Proč na mě tak koukáš?
Když se podíváš trochu pod povrch, tak nakonec nejsi takový Grinch.
Vypadly pojistky.
Pojistky je ve sklepě?
- Proč? Máš strach? - Ne.
- Není to moc praktické. - Pozor…
Na tohle.
Jsi v pořádku?
Varovala jsi mě právě včas.
Podívej. Tohle byly lyže mého otce.
A tyhle byly moje. Naučil mě lyžovat.
- Zemřel už dávno? - Když jsem byl malá.
Byl rok nemocný,
po jeho smrti máma otevřela hostel.
Když jsem smutná, jdu sem dolů.
Všichni se s ním vždy cítili dobře.
Jako s tebou, že?
Chci ti něco ukázat. Podrž to.
To je můj táta.
Tohle jsem já.
Že jsem byla hezká?
Velmi.
Tahle hora je skvělá.
Škoda, že tu nezůstaneš. Líbila by se ti.
Jo, ale…
Chtěl jsem to dokončit, mám letenku na Kubu.
- Jasně, tvůj výlet. - Jo.
A bylo světlo.
- Asi bychom měli jít do postele. - Jo.
- Spát. - Jasně.
Ano.
- Jdeme. - Jasně.
- Promiň. - Promiň.
- …808. - Šedesát tisíc eur.
72 897.
- Čtyři miliony eur. - Tady to je!
- Vyhrála jsem! - Cože?
- Kolik? - Tolik, za kolik jsem koupila lístek.
- Vyhrála jsem. - Margo.
- Já z tebe porodím. - Nejde o peníze.
Jde o to, že jsem vyhrála.
Nepřímé náklady neodpovídají rozvaze.
Jsou nadhodnoceny o 10 %.
Jsou to všechny informace, které máte?
- Ano. - Je to špatně.
Nevím, jak se to mohlo stát.
- Dostat tak euro pokaždé, když to slyším. - Ne! Myslím to vážně.
- Nemám ponětí, co se děje. - Měl byste. Je to vážné.
Promiňte, pánové. Nemáte náhodou známku?
Tati, tohle je velmi důležité.
Tohle taky, synku. Musím napsat třem králům.
Dochází mi čas.
Nemáme žádné známky.
- Zeptej se Luisy. Určitě nějaké má. - Skvěle.
Letos jsem byl vážně hodný.
A ty, synu?
Byl jsi hodný?
Omlouvám se za vyrušení.
Myslím, že vím, kde se ty chyby berou. Doteď to všechno řídil on.
Ty účty, personál. Všechno.
Vidíš, jaký je.
Promiň, ale nemůžu to ignorovat.
Jistěže ne.
Jestli to dáš do zprávy, neprodlouží nám půjčku.
Víš, co to znamená?
V Navideña jsme nikdy nepropouštěli. Nikdy, Raúle.
- Nebudu mít na výběr. - Počkat.
Kéž bych mohl něco udělat, ale musím do zprávy dát všechno.
To uděláš.
To uděláš. Jen potřebuji čas, abych našel otcovy chyby.
Ne, pozítří jedu na výlet.
Na výlet? Raúle, mysli na moje zaměstnance.
Raúle.
Jsou Vánoce.
Ne, to na mě moc nefunguje.
Když se podíváš pod povrch, najdeš dobrého člověka.
Jeden týden. Ani o den víc.
Bůh ti žehnej, Raúle.
Raúle!
- Dobré zprávy. - Ano?
Šla jsem na radnici s tvým plánem a oni mi zvýšili rozpočet.
Co jsem říkal?
Děkuju.
Škoda, že odjíždíš.
Neuvidíš živý betlém.
Zůstávám tu ještě pár dní.
- Cože? - Ano.
Budeš tady?
Je skvělé, že tu budeš.
Je to kvůli práci.
- Vidíš… - Ty s námi strávíš Vánoce?
- Vypadá to tak. - To mám radost.
DNES ZAVÍRÁME VE 20:00. VESELÉ VÁNOCE!
Ahoj, Edu.
- Dobré ráno. - Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce!
Zlato, pospěš s tím krabem. Máme skluz.
Už jdu, mami. Klid.
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
Vám to ale sluší!
Cože? Už jsem velká jako dům.
To teda je.
- Vážně? - Dám vychladit víno.
Jsi hezčí než kdy dřív, Mari José.
- Pojď mi pomoct. - Jsi skvělá kuchařka.
- Umírám hlady. - Mám skvělé mořské plody.
Jsme tu všichni. Veselé Vánoce.
Chtěl jsem si dát večeři v pokoji. Nechám vás.
Cože?
Moje tradice je být ve 22:00 v posteli a modlit se, že se nic nestane.
Takže se bavte.
Co je to za nesmysl? Rozhodně ne. Na Štědrý večer nebudeš jíst sám.
Dnes večer slavíme Kristovo narození,
znovu vám přeji veselé Vánoce.
- Babi, přepni kanál. - S poselstvím víry,
- očekávání a naději na příští rok. - Babi?
Já a moje rodina vám posíláme pozdravy…
- Jsi v pořádku? - …o tomto svátku.
Do příštího roku vám přejeme…
Babi?
…jen to nejlepší.
Všichni se posaďte.
Mořské plody jsou tak čerstvé, že kousají.
Od té doby, co zjistil, že jsem těhotná, zvracel šestkrát.
Pamatuji si, jak jsem byla těhotná s Paulitou.
V den, kdy jsem začala rodit, začalo nevídaně sněžit.
Její otec Julio a já jsme jeli do nemocnice.
V autě nás chytil sníh.
Byl vyděšený.
- Když se najednou… - Najednou se objevil chlap na motorce.
Hádej, kdo to byl?
Gynekolog.
Gynekolog z nemocnice, ke kterému jsem chodila.
A tvůj táta měl Renault Fuego.
Takže abys věděl, Raúle,
moje dítě se narodilo díky vánočnímu zázraku.
Ach, to jsou vol-au-vents!
Ten ironický úsměv mi říká, že tomuhle všemu nevěříš.
Já nevím… Říkej mi blázen, ale ne.
Nevěřím ani na reinkarnaci, ani na homeopatii.
- Ani na skřítky. - Nebuď takový. Jsou věci…
Pane Skeptiku, přestože vám to vadí, některé věci nemají vysvětlení.
- Zatím. - To je pravda…
Lidé si mysleli, že déšť je zázrak,
dokud někdo neprokázal, že je to kondenzace vodní páry v oblacích.
- Ale… - Vše má vysvětlení, jen ho neznáme.
Vážně?
Jak vysvětlíš lásku?
Každý den se lidé zamilovávají do někoho, do koho by neměli.
Nemůžou si pomoct.
- Šťastné a veselé! - No…
Veselé Vánoce.
Je zázrak, že po tom všem budeme zítra jíst vánoční oběd.
Už je pozdě, takže…
Mockrát děkuju.
- Pozvali jste někoho? - Ne.
Ahoj!
- Pojď dál. - Je už moc pozdě? Dřív jsem nemohl.
Blanco, Paulo, i když nepracujete v Navideña, jste jako rodina.
Děkujeme. Jsi tak milý.
- Dáš si skleničku? - Ne, nechám vás. Je pozdě.
Ale náhodou jsem přinesl láhev šampaňského.
Dobře, já půjdu. Díky moc.
Žádné „já půjdu“. Ne.
Je nás sudý počet. Můžeme si zahrát šarády.
- Jasně. - Šarády!
Rád hraju šarády.
Břicho.
Pupek.
- Zuřící býk. - Ne.
- Bílá velryba. - Čas vypršel.
Bylo to Rosemary má děťátko.
- Teď ty. - Jo.
- Běž - Ne, ty běž. Ukaž nám, co umíš.
Dobrý nápad.
Bílá velryba.
Čas.
Sám doma.
- Jo! - Jo!
Chytrá holka.
Robin Hood.
Sor Citroën.
Marcelino, Pan y Vino.
- Konec. - Byly to The Hunger Games.
Za demokracie už taky natočili pár filmů.
Šumař na střeše.
Já nevím…
- Nechápu to. - Čas vypršel.
Láska nebeská.
Náš oblíbený film.
- Promiň, José, nerozumím ti. - Jo.
- Indiana Jones a Chrám zkázy. - Jo!
- Superman. Zpívání v dešti. - Čas vypršel.
Mary Poppinsová.
Kurva.
Nebylo to těžké.
- Pulp Fiction. - Dobře.
- The Grinch. - Jo.
- E.T. - Ano!
- To jsem věděl. - To se nikdy nedozvíme.
Faunův labyrint.
To je ono.
Jo!
La La Land.
Jo!
Nic jsi neudělala.
No…
Výborně.
Gratuluju.
Vy dva jste propojenější než my dva. A to jsme spolu od 20.
To je jenom štěstí.
Možná to bylo štěstí, ale chci, abys byl můj partner na celý život.
Myslím během šarád.
Tuhle písničku miluju.
Pojďme tancovat, José.
No tak.
Chceš tančit?
- No tak. - Ne.
Pojďme si zatančit.
- Neumím tančit. - Naučím tě to.
- Na tohle nejde tancovat. - Ale jde.
Mateo, pojď si se mnou zatančit.
Pojď, hýbej se.
Jsi tak mdlý.
Ty jsi ale milá.
Jo.
Někdo svačinu?
- Ano. - Abychom zase měli sílu.
- No… - Co se to tady děje?
Tancoval.
Je hrozný tanečník.
Možná je čas jít, Raúle.
Chce ještě hrát šarády.
- Zajdu pro šampaňské. - Zalknutí.
Vymítač ďábla.
- King Kong. - On to nehraje.
Copak jste blbí?
Titanic.
Uhádli jsme to.
Raúle? Jsi v pořádku?
Kristepane, to bylo děsivé.
To bylo těsné.
Jsem v pohodě.
Raúle, tvoje ruka.
Panebože, to hoří!
Prosím!
- Co budeme dělat? - Ven!
- Ven. - Vypadni!
Ven!
On hoří.
- Udělej něco, José! - Co mám udělat?
- Dej mi to. - Ne!
- Ano. - No tak.
- Ty piješ alkohol? - Jen trochu.
Ten vážně nenávidí Vánoce.
Raúle!
Jsi v pořádku, synu?
Jsem v pohodě.
- Kdo je to? - Raúle?
Vánoční oběd skončil.
- Můžeš vyjít ven. - Pojď dál.
Nediv se mi.
Podívej se, co se mi stalo včera.
Vezmi si bundu. Mám plán, který se ti bude líbit.
Určitě?
Jsem pořád trochu ožehnutý. Tak jo.
ŽIVOT JE KRÁSNÝ, DNES V 18:00
Ne. Proč? Co jsem ti udělal?
Nebuď takový. Je to krásný film.
- Jsem rok od roku nervóznější. - Pojď.
Filmy o Vánocích jsou ještě horší než Vánoce.
Zlato, tyhle dvě místa jsou pro vás.
- Díky, mami. - Pojďme se projít.
- Já nemůžu. - Proč ne?
Jsem prezidentka Filmového klubu Valverde. Mám na starosti promítání.
To je ale překvapení. Co jsem si myslel?
- Horká čokoláda. - Děkuju.
Děkuju.
Díky, že to zkoušíš, ale nezůstanu.
- Rafo, za pět minut začneme. - Dobře.
Dobře, zůstanu.
Zaručuji, že tu břečku budu nenávidět.
Veselé Vánoce!
Veselé Vánoce, Georgi!
Veselé Vánoce!
Veselé Vánoce, pane Pottere!
Štastný nový rok, ale ty ho strávíš ve vězení! Běž domů, čekají tě.
Mary!
- Co je to? - Podívej, tati.
Učitel říká: „Pokaždé, když zazvoní zvonek,
andělovi narostou křídla.“
A je to pravda.
Podíváme se, co tady má za sračky…
Jsi tady.
Ano, jsem tady.
Můžu ti nějak pomoct?
Ne, jen jsem se chtěl ujistit, že jsi v pohodě.
A chtěl jsem ti říct, že brzy zjistím odkud jsou ty chyby.
Skvěle.
Budu dál procházet dokumenty,
abys měl dostatek času.
Vypadáš šťastně.
Vážně?
No, já nevím, možná…
je pro mě dobrý horský vzduch.
Horský vzduch… Vypadáš ospale.
- Šel jsi spát pozdě? - Trochu.
- Proto mám silnou kávu. - Jasně.
Máš silnou kávu.
Jo.
Jsi tu se silnou kávou
a nenapadlo tě, že bych si taky dal.
Cože?
Dělám si srandu.
Dobře, tak do toho.
To je ale podivín.
Sedmdesát eur za mulu denně?
Ne.
Kde je láska k vašemu městu?
Děkuji.
Jo! Máme mulu.
Slyšela jsi někdy
slovo „delegovat“?
Proč to říkáš?
Neudělám úplně všechno.
- No… - Stačilo.
Jdeme na večeři.
- Co na to říkáš? - Tak jo.
VESELÉ VÁNOCE
Morales,
Álvarez a Lozano.
Jsou v podstatě stejní, jsou ze stejného těsta.
Jsou zaměnitelní a pro lidstvo nepodstatní.
Je v pořádku zapomenout na ostatní a myslet sám na sebe.
Já vím.
Ráda myslím na ostatní.
Jsi pořád taková nebo chceš být prohlášena za svatou?
Já nevím.
Možná jsem byla tak mladá, když jsem skočila s matkou sama,
že je zbytek města jako moje rodina.
Pro rodinu bys udělal cokoli, ne?
- Jistě. - Poslouchej.
Neměň téma! Neodpověděl jsi mi.
Proč tak nesnášíš Vánoce?
Chtěl bych brusle, pirátskou loď a…
S mámou ti chceme něco říct.
Zlato, s tátou se rozvádíme.
Neboj, kámo, uvidíme se každý druhý víkend.
Vážně?
Tak jo, pojď sem, kluku. Povídej.
- Co si přeješ k Vánocům? - Aby se rodiče nerozváděli.
Stačila by ti videohra?
Chudáku.
Ne, to už je dávno.
Už mi rozumíš, ne?
Rodiče mi navždy ukradli Vánoce.
Ne navždy.
Postarám se o to,
abys ses letos dobře bavil.
Nesu vám účet.
Děkuji.
Co se děje? Ty jim nevěříš?
Jsem auditor, Paulo.
U to na mě zkoušeli všelijak. Nevěřím nikomu.
To je tak smutné.
Měl bys lidem víc věřit.
Máš pravdu.
Dezert zaplatili oni.
Vidíš?
V tomhle městě je tolik dlažebních kostek…
Ty jsi blázínek.
Zase moje máma.
Zvedni to.
- Vážně? - Jasně.
Nechám tě samotného.
- Ahoj, mami. - Nemůžu se ti dovolat, synu.
- Promiň, že jsem to nezvedal. - Nemůžeme na Vánoce ani mluvit.
- Vím, že jsou Vánoce. - To není normální.
- Necháš mě mluvit? - Dobře.
- Díky. - Co je?
Pracuji teď pár dní z Madridu…
- Ano. - Ale jestli chceš…
- Ano? - …můžeme se sejít na oběd na Tři krále.
- Vážně? - Ano.
Synu, udělal jsi mi radost.
To je moc hezké…
- Neplač. O nic nejde. - Ty přece nikdy…
Blbečku!
On je Grinch.
- Tak to teda ne. - Po něm!
- No tak. - Utíkejte!
- Hoďte po něm sněhovou kouli. Honem! - Vy malí uličníci.
Házejte po něm sněhové koule!
Trefila jsem ho do obličeje.
- Utíkejte! - Raúle!
Pojď, přijdeme pozdě.
Ne, byl jsem…
Mějte se.
Ahoj, Grinchi.
Tvůj syn tančí na mém močovém měchýři…
Můžu si šáhnout?
- Jistě. - Jestli chceš…
To je úžasné.
Pamatuješ si, jak mi spadl prsten
do kádě s marcipánem?
- Jo. - Málem jsem dostala infarkt.
To je dobrý.
- Co kdyby ses zapsal na moje karetní hry? - Karetní hry?
Úžasné.
Trvalo mi roky, než jsem k Arturovi dostala pozvánku.
Mně taky.
Samozřejmě, Arturo, bude mi ctí.
- Ano? - Děkuji.
Bravo!
Uvidíš, bude se ti to líbit.
Vánoce jsou čas naděje,
čas života.
Skvělé, Margo.
Zítra budeme pokračovat. Je to skvělé. Lepší než originál.
Vedla sis dobře.
Dobře.
Zmeškal jsem zkoušku.
Takhle nepřijdeš o překvapení.
- Jen ty mě dokážeš rozesmát v takový den. - Proč? Co se děje?
Můžeme si někde promluvit sami?
Jo.
Ven s tím. Proč jsi tak záhadný?
Tady jsme byli v páté třídě. Podívej.
Tohle byla moje lavice.
MATEO PRO PAULU
Snil jsem o tom, že budu vést Navideña.
A teď ji vedeš.
Ale nevím, jak dlouho ještě.
Proč to říkáš? Co se děje?
Raúl našel v účtech pár chyb, které udělal můj otec.
- Jaké chyby? - Malé věci.
- Raúl nám jde po krku. - Ne.
- Vypadá drsně, ale je to dobrý chlap. - Dobrý chlap, Paulo?
Ukázal mi, že je totální parchant.
Mateo, žárlíš, protože se s ním vídám?
Cože?
To jsem nevěděl.
Promiň. To je jedno.
Počkej.
Co přesně Raúl říkal?
Jestli můj otec nebyl v pořádku, nebyl to jeho problém.
Jeho zpráva nás zničí, Paulo.
- Možná to bude konec Navideña. - Město by bylo zničené.
To by Raúl neudělal.
Něco by mi řekl.
Kdyby ti něco řekl, možná byste nebyli spolu.
Promiň, že jsem tě rozrušil.
Ale jemu je jedno, co se s námi stane.
Až dokončí zprávu, odejde a už ho nikdy neuvidíme.
Mateo byl zničený.
Jde o Raúlovu zprávu.
- Možná zavřou továrnu. - Cože?
José Marío, oni zavírají.
Co to říkáš?
Aby toho nebylo málo, byl hrubý, křičel, urážel…
Dokonce přišlo i na rány.
Je to nebezpečný člověk.
Že jo?
A bum! Praštil ho přímo do obličeje.
To je hrozné.
Říkal, že nepřestane, dokud nezruinuje celé město.
Uvidíme, kdo koho zruinuje. Uvidíme.
- Musí se vrátit do Madridu. - Jestli ho uvidím, rozbiju mu obličej.
Běž!
Bon appétit.
- Ta rýže vypadá dobře, Margo. - Ano. Jsem na odchodu.
- Děje se něco? - Jako by tě to zajímalo.
Co je?
Nic.
Uvidíme se zítra, Luiso.
Konečně sbohem.
José Marío, José!
- Marío José, Marío! - José, jedeme.
José Marío! Marío José!
Jen klid.
Uvidíš.
Jeď.
Ahoj. To byl ale den!
Lidi se chovají divně. Je to…
- Paulo? - Mám otázku.
Našel jsi nějaké chyby v účtech Navideña?
Ano. Proč?
- Divím se, žes mi to neřekl. - Nechtěl jsem, aby sis dělala starosti.
Kvůli zavření továrny bude půlka města bez práce,
to mi dělá starosti.
Cože?
- Nemusí zavírat. - Mateo mi vše řekl.
Nevím, co ti řekl.
Zahrnul jsem je ve svojí zprávě, protože to je moje práce.
- To je… - Tvoje práce.
- Ano. - A co práce všech ostatních?
Nezajímá tě María José a José María?
- Budou to rodiče. - Záleží mi na nich. Nikoho nepropouštím.
Dal jsem Mateovi čas, aby to spravil. Proto jsem tady zůstal.
To mi neříkal.
Je to pravda. Proč bych lhal?
Třeba abych se s tebou vyspala.
Paulo, jak tohle můžeš říct?
- Víš, že to není pravda. - Nic nevím!
Vím jen to, že nesnášíš Vánoce
a brzy odjedeš do jiného města, do jiné firmy.
Ničíš lidi, kteří chtějí pracovat.
To si vážně myslíš?
Sám jsi to říkal, ne?
„Dobří auditoři jsou jako stroje, chladní a bezcitní.“
Jestli si to myslíš, tak nevím, proč se mnou jsi.
To nevím.
Dobrý večer.
Dobrý večer, Kareeme.
Červené víno, prosím.
To nemám.
Jak to myslíš? Láhev je tamhle.
Tahle láhev?
Ta je rezervovaná.
Pro místní. Že jo?
Dej mi jinou. Nevadí mi to.
- Mám pro tebe něco speciálního. - Děkuju.
Panna si češe svoje vlasy.
Přes jemné závěsy.
Má dlouhé a zlaté vlasy.
Její hřeben je z čistého stříbra.
Na účet podniku.
Vypij to.
To už je tolik? Nevěděl jsem, že je tak pozdě,
Musím jít.
Běž!
Vypadni odsud!
Nestydatý parchante!
Dobrý večer.
Lůzo!
Bože!
GRINCH
Dobré ráno.
Ahoj.
Zatím ahoj.
To není možné.
DENNÍ VÝDAJE
Přátelští parchanti.
Dáš si polévku, synu?
To bych moc ocenil.
Tohle by vzkřísilo mrtvého.
Můžu se na něco zeptat?
Jistě, synu.
Jsi jediný, kdo je ke mně přátelský.
„Nenávist je šílenství srdce.“
To řekl Lord Byron.
Ne já.
Já…
ho můžu jen parafrázovat.
Víš, kde je tvůj syn?
Rád bych s ním mluvil.
To jsme dva.
Můžeš začít.
Přišli jsme z Orientu, sledovali jsme hvězdu…
Marie a Josef v této scéně nemluví.
- Mohli bychom být zticha. - Promiň.
Omlouvám se. Jen…
S tím, co se děje v Navideña, jsme trochu napjatí.
To je mi jedno. Teď připravujeme živý betlém.
Není čas na drby.
- Neříkám drby. - Jasně.
- Můžeš pokračovat, Arturo? - Díky.
Přicházíme z Orientu.
Můžete být potichu? My zkoušíme.
Pardon.
Děkuji. Pokračuj.
- Jsme z Orientu… - Vážně?
Kolikrát jsem vás prosila, abyste si vypínali telefony?
Je mi to líto, ale moje dítě má angínu.
Paulo, uklidni se, dobře?
Dobře. Uklidním se jako vy všichni.
Klidně ze sebe při snaze o pokoření rekordu uděláme osly.
Ty jsi ale idiot.
Klídek, jo?
Není moje vina, že se z toho auditora vyklubal blbec.
Kdo si myslíš, že jsi, ty spratku?
Vypadni.
- Cože? - Vypadni!
To si piš, že půjdu.
- Uklidni se. - Nasrat.
- Zůstaň a promluv si o tom, Nico. - Ne.
Můžeš pokračovat, Arturo?
Přicházíme z Orientu, sledovali jsme hvězdu na obloze,
chceme uctít židovského krále.
Co myslíš?
Je tam velká marže, ne?
Všechno jde přes Valverde, produkce, distribuce… Všechno.
Už jedeš domů? Ty se ale máš.
Ne, Mateo. Chci s tebou mluvit.
- Co je? - Co jsi řekl Paule?
- Myslí si, že kvůli mně továrna zavírá. - Jak to myslíš?
Ne. Je zmatená.
Víš, jaká je Paula.
Do 24 hodin budou účty vyřešeny.
- Dobře? - Ne.
Celý den tě hledám.
- Takže… - Raúle, rád bych, ale nemůžu.
Chtějí ukrást recept na měkký nugát.
To dřív dostanou recept na Coca Colu než tohle.
Dvacet čtyři hodin.
Prohlídka? Pojďte za mnou.
- Další. - Paulo.
Zítra je Silvestr.
Máme živý betlém, přijdou ohledně toho rekordu.
Neměla bys jít domů?
Myslím, že bys mě měl nechat být.
Už mě nebaví říkat všem ano.
Teď říkám ne.
Ne!
Neobsloužím tě.
Dej mi skleničku, sakra.
Všichni se na Vánoce opíjí. Já taky.
Piješ, abys zapomněla.
Vždycky říkáš, že Vánoce jsou nezapomenutelné.
Nezapomenutelné…
Víš, co jsou Vánoce, Kareeme?
Vánoce jsou zkurvená sračka!
Mám dost pastýřů, marcipánu
a podělaných dekorací.
- Co se tady děje? - Podívejte, kdo je tu. Mateo!
Ráda tě vidím.
Dáš si skleničku?
Ne, myslím, že sis dala za nás oba.
Cože? Ještě je brzo, ne?
Pěkné hodinky.
Patří tátovi.
Odvezu tě domů.
Dobře?
Dobře. Jdeme.
Tohle je tvoje, ne?
Ať se na to dívám jakkoli,
nechápu, jak jsem se od Raúla nechala oklamat.
Vypadal tak…
upřímně…
Jestli tě to utěší, taky jsem si nejdřív myslel, že je dobrák.
Jo, ale ty jsi ne…
Nic
Jen místní obyvatelé chápou hodnotu Navideña.
Žádný audit na ni nemůže dát cenu.
Já tady pláču jako opilé dítě, zatímco ty můžeš přijít o rodinný podnik.
- Nechci na to myslet. - Promiň.
Nejraději bych šel do domu v Algarve, koupil si malou loď
a strávil nějaký čas sám.
To by se mi teď líbilo.
Poslouchej.
Mám nápad.
Co kdybychom po Vánocích na pár dní odjeli?
Zapomeneme na firmu, na auditory…
Na živý betlém, školu, hostel a Raúla.
Na všechno.
To je perfektní. Jen ty, já a moře.
Promiň.
- Ne… - Nechal jsem se unést.
Ne…
Já jen.
Jsem v háji…
- Potřebuju čas. - Jasně.
Pojď sem.
Dobré ráno. Vstávat a cvičit.
Poslední den roku konečně přišel
a chceme našim posluchačům říct, že ještě před půlnocí
pro vás ve Valverde chystáme něco speciálního.
Možná to bude největší živý betlém na světě.
Dnes odpoledne se obyvatelé Valverde pokusí překonat Guinnessův světový rekord
a vyrýt své jméno zlatým písmem do historických knih.
- Ahoj. - Co chceš?
Vrať se do živého betléma.
Ruply mi nervy,
moc mě to mrzí.
- Navíc potřebuješ lidi kvůli rekordu. - Nico!
Jasně, vezmu si bundu.
- Vydrž, oblékám si to. - Oblečeš si to tam.
- Můžu ti něco vzít. - Jasně, šneku.
- Jsem šnek? - Ano.
Sleduj!
- Ahoj. - Ahoj.
„Pastýři do Betléma.“
Hodně štěstí.
Děkuju.
- Šéfko, no tak. - Už jdu.
- Sbohem, Raúle. - Sbohem.
José.
Paulo, jak vypadám víc jako panna? Takhle? Nebo takhle?
To první. Při tom druhém vypadáš jako bys měla větry.
- Paulo, máš chvilku? - Ne!
- Paulo. - Co?
To není myrrha. Jsou to arašídy.
To nikdo neuvidí.
Jsem metodický herec. Jak se můžu dostat do postavy, když nesu Ježíškovi ořechy?
- Paulo! - Co je?
- Pojď sem! - Co je?
Je to v pořádku? Nebo se mám víc nalíčit?
Možná trochu míň? Jsi pradlena, ne Máří Magdaléna.
- Vážně? - Dobrý Bože.
Mula má trochu průjem, ale neboj se, nakrmil jsem ji rýží.
Báječné. Ještě něco?
Ano.
- Nemůžu hrát svatého Josefa. - Cože?
Promiň,
Paulo, je tu pan Fuentes, rozhodčí rekordů.
Paulo!
- Ne! - Paulo?
- Kdo je tady? - Co je lepší? Anděl nebo pastýř?
To by stačilo!
Dobře…
Předpokládám, že když pracujete ve světových rekordech,
už jste viděli horší věci, ne?
Paulo.
Jsi v pořádku?
Běž pryč. Nechci s nikým mluvit.
Sakra, Paulo, otevři. Je tu ten muž z rekordů.
Nezajímá mě rekord, živý betlém, svatý Josef, ani podělaní pastýři.
Končím.
Jak to myslíš?
Ty jsi to všechno začala.
Podívej se na tu hrůzu!
Řekni jim, že mě mrzí, že jsem je zklamala, ale už dál nemůžu.
Jak jako zklamala?
Uctíváme zem, po které chodíš, protože jsi tak tvrdě pracovala.
Mluvili jsme o tom v továrně.
Úplně sama produkuješ skvělý živý betlém.
Dokonce se ti podařilo navýšit rozpočet.
REKVIZITY
Děkuju.
Neudělala jsem to sama.
Emilio. Šťastný nový rok.
- Jaké jsou svátky? - Dobré.
Vždy je hezké strávit nějaký čas s vnoučaty.
Chci, abys byl v pondělí na schůzce v kanceláři.
Jo. Promiň.
Promiň, že jsem ti nezavolal.
Jsem pořád ve Valverde a dokončuji audit.
Ty piješ šampaňské nebo co?
Poslal jsi mi tu zprávu emailem.
Už jsem ji poslal klientům.
Žádnou zprávu jsem ti neposlal.
Počkej.
Kdo chtěl tu zprávu o Navideña?
Čínská investiční skupina.
Chtěli zkontrolovat účty, než se přestěhují do Číny.
Zatraceně.
Emilio, poslouchej mě.
Žádnou zprávu jsem ti neposlal.
Byl to Mateo Salinas. Poslal ti falešnou zprávu z mého emailu.
Nenecháváš se unést malichernostmi, že ne?
- Co to říkáš? Já ne… - Počkej.
Prosím, běžte pryč. No tak. Honem!
Slyšel jsem, že sis tam udělal nepřátele, protože nesnášíš Vánoce.
Na tom nezáleží.
A že ses zamiloval do šéfovy přítelkyně, na tom taky nezáleží?
Je to moje přítelkyně.
Všiml jsem si nesrovnalostí a řekl jsem mu, ať je napraví.
Tys mu to řekl?
Pokud jsi viděl nesrovnalosti, měl jsi je nahlásit, tak jak máš.
Udělal jsem to pro všechny. Jsou to dobří lidé.
Takže tě pohltila vánoční nálada?
Nerozesmívej mě.
- Mateo? - Ahoj.
Chystáš se na živý betlém?
Nejdřív si musíme promluvit.
Rád bych, ale je pozdě. Mám hosty.
Hosty z Číny?
Z Číny? Ten byl dobrý.
Nevím, jak to myslíš. Musím jít.
Pojedu s tebou a můžeme si promluvit.
Zfalšoval jsi mou zprávu.
- Jak to myslíš? - Vím, proč jsi to udělal.
Ano. Promiň.
Cítil jsem se stejně hrozně jako ty, ale neměl jsem jinou možnost.
- Ty máš teda drzost. - Raúle, mezi námi,
Valverde je skvělé na pár dní v létě, abys utekl horku.
Ale nemůžu v téhle díře zůstat, nechci smrdět po marcipánu jako můj táta.
Rozumíš? Ty odsud chceš taky vypadnout.
- Já jsem nikoho nepodvedl. - Raúle, ty jsi snad svatoušek?
Vydělám z toho prodeje majlant. Nemusím být jediný kdo na tom vydělá.
- Snažíš se mě podplatit? - Jako by to bylo něco špatného.
No tak. 15 000 eur a jsme si kvit.
Proč tě to zajímá? Celé město tě nenávidí.
Všichni mě nenávidí kvůli tobě. Podvedl jsi je.
Tobě je jedno, že je propustíš?
Jsou to rodiny, mají děti, hypotéky…
Tohle si nezaslouží.
Mateo, pořád to můžeš zastavit.
Neprodávej Navideña.
Mysli na tátu.
Nikdy by nic takového neudělal.
Kurva.
Máš pravdu.
Peníze nutí lidi dělat šílené věci.
Nastala chvíle pravdy.
Chvíle, o které jsme vždy snili.
Dnes Valverde zapíšeme do historických knih.
Ať žije Valverde!
Teď je čas přesunout se…
Co se děje?
Drahoušku.
Jsi v pořádku?
Ano.
Myslím, že to byla kontrakce.
Ne, to jsou jen nervy.
- Žádné nervy. Jedeme do nemocnice. - Ne!
Je to jen kontrakce. Může trvat hodiny, než začne porod.
Ale…
To je pravda.
Zůstanu.
Nerada bych přišla o živý betlém.
Nebylo by bezpečnější jet do nemocnice?
Jestli chce zůstat, nech ji. Přestaň na ni tlačit.
Běžte na své místo.
- Paulo, prosím. - Běž na své místo.
Tak jo. Jdeme.
ŽÁDNÉ PŘIPOJENÍ
Kurva!
Haló?
Pomoc!
Haló!
Pospěšte si, nebo zmeškáte vánoční představení.
Naši herci se připravují, všichni se soustředí.
Za chvíli představení začne.
Snažíme se o rekord největšího živého betléma na světě.
Dej do toho vše, Valverde.
Panebože.
- Jde to dobře, že? - Skvěle.
To není možné…
Jedeme!
Do Valverde!
No tak.
Hyjé!
Tudy, José.
Zeptáme se tohoto laskavého pastýře.
- Určitě nám pomůže. - Určitě ano.
Promiňte. Moje žena rodí a potřebujeme si odpočinout.
Ani náhodou. Máme narváno, kámo.
- Nico! - Chci říct……
Už nemáme místo, pane.
Neboj se, José.
Bůh pro nás má připravené místo.
V jeslích.
Panebože.
No tak.
Veselé Vánoce!
Pozor na svah!
To snad není možné.
Do Valverde! Jedeme.
Hodní kluci!
Rychleji!
Veselé Vánoce!
Už není sníh.
Zvládneš silnici?
Hyjé!
Jaké nesete noviny, pastýři?
Dobře…
Když už je všechno v pořádku, můžeme to podepsat a zahájit nový rok.
Říká, že by nejdřív rád viděl živý betlém.
Podle něj je ta tradice fascinující.
Jasně. Máme čas, než sem přijdou tři králové.
Z Nazareta přišli muž a žena.
Vyhodili je z hostince.
Nemají kde spát.
Našli jesle.
Říkají, že brzy porodí.
Chvála Pánu!
Zpomalte.
Zpomalte. Opatrně na…
dlažebních kostkách. Zpomalte.
Pozor na tu zatáčku.
Brzděte!
Honem, Martíne.
- Moje dcera mi vzala křídla. - Honem.
Skvělá práce!
- José María! - Jo?
- Jsi na řadě. - Dobře.
- Honem, nasaď si křídla. - Jo.
Narodil se!
Narodil se Ježíšek!
Nezapomeň artikulovat. Dobře?
Tady je naše světlo, naše radost!
Jsem tak šťastný, Marío.
„Přináším vám radostnou zvěst.“
- Jo. - Dobře.
Co to slyším?
To je moje holka.
Mohl by to být pláč…
- Ne. - Jedeme do nemocnice.
Nemůžeš odjet. Určitě není otevřená víc než na tři centimetry.
Nemůžeme ztrácet čas.
- Rodí se mi dítě. - Nemůžeš mě opustit. Tohle je důležité.
Hele, Paulo,
jestli je živý betlém tak důležitý, tak je tvůj život asi prázdný.
Tu máš.
Drahoušku.
Už to bude.
Bože, jedeme.
No tak, Raúle.
Mami!
Nepřibližuj se ke mně s těmi křídly, zlato.
Anděl nebo prodejce kaštanů?
Tady je naše světlo, naše radost.
Jsem plný radosti, Marío.
Co to v dálce slyším?
Mohl by to být pláč dítěte?
- Ty taky? - Ne.
Musí to tam být vzrušující.
Bez anděla nemůžeme pokračovat. Prosím!
Paulo!
- Raúle! - Paulo!
Raúle!
- Paulo! - Raúle!
Chceš být anděl? Samozřejmě. To je skvělé, že jsi přišel.
- Mateo… - Není čas na žárlivost.
- Ano. - Poslouchej.
- Mateo… - Tvůj text.
„Přináším radostnou zvěst. Narodil se spasitel.“
- Navideña. - Rozumíš? To mám radost.
Kluci! Holky! Akce!
Připravený? Vemte ho nahoru!
- Pojďme dovnitř. Už jsme viděli všechno. - Podívejte! Anděl!
Řekni svůj text, Raúle.
„Přináším radostnou zvěst.“
Přináším radostnou…
Všichni mě poslouchejte.
Navideña je v nebezpečí.
Cože?
Mateo Salinas ji rozprodává.
Je to podvodník. Všechny vás podvedl.
Mě taky.
Co to říkáš?
Zfalšoval účty, aby zvýšil hodnotu firmy.
Až ji prodá, vezmou ji pryč.
Ne!
Zavřou vaši továrnu.
To je hajzl.
Je mu to jedno. Je to blbec.
Podvedl vlastního otce,
který zasvětil svůj život městu a továrně.
Zrádce!
To je hrozné.
Říká pravdu?
- Uklidni se, tati. To se tě netýká. - Že se mě to netýká?
Tati…
Uklidněte se, podepíšeme to a je to.
To je jediné, co nám zbývá.
Co říkal?
Pořád jsem majitelem Navideña.
Můj syn by měl vědět, že dokud neumřu,
tahle společnost Valverde neopustí.
Bravo!
Ano, pane.
Ať žije Valverde!
Bravo!
- Sláva! - Bravo!
Běžte pryč!
Běž!
Raúle, jsi v pořádku? Nejsi zraněný?
Jsem v pohodě.
Myslím, že jsem zkazil tvůj rekord.
Na rekordu nezáleží.
Ať žije Grinch!
Zachránil Valverde!
Bravo!
- Ano, pane. - Dobrá práce.
Vypadá to, že anděl dostal křídla.
Moje auto.
- Právě včas. - Jo.
Musím ti něco říct.
Vím, že to bude znít šíleně, ale…
Myslím, že jsem zažil vánoční zázrak.
Když jsem se ztratil uprostřed sněhu,
objevily se sáně.
- Z ničeho nic. - Toñovy sáně.
Toño?
Toño je bratr Margo.
Dělá exkurze na stezkách.
Jasně.
Já jsem hlupák. Jasně.
Vezmeš mě na vánoční filmy a takhle to dopadne.
Každý rok jezdíme se školou na výlet. Děti milují psí spřežení.
Psí?
Ano. Proč?
To je jedno.
Takže…
- Opatruj se. - Ty taky.
- Ahoj. - Ahoj.
Raúle!
Jsi v pořádku? Co se stalo?
Nebyli to psi.
Viděl jsi ho, ne? Musel jsem se mu vysmát do obličeje.
Obléká se jako Santa, aby měl pití zadarmo.
Říká: „Ho, ho, ho.“ Pivo.
VZPOMÍNÁME NA VERÓNICU FORQUÉOVOU
Překlad titulků: Markéta Schlemmerová