Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Mám pocit,
že se všechno změní,
už nikdy nebudu jako dřív.
Už za týden.
Mám pocit,
že to vede jen k tomuhle, a tak to je,
že nikdy nezapomeneme.
Takže pokud to slyšíš taky,
je to hudba,
co na tebe volá!
Zesil to, vem to hopem,
nech tu píseň hrát od srdce až po konečky prstů.
Láska přijde a pocítíš ji.
Tady patříš, tady to všechno začne.
Vždyť jsme mladí, tak dej mi šanci,
jen pojď, ať to nikdy neskončí.
Mám pocit,
že se to na nás valí.
Pěkně se vodvážem
a pak vám to ukážem.
Mám pocit,
že brzy vysvitne hvězda,
jako oheň na nebesích
a rozesvítí se po nocích!
Zesil to, vem to hopem,
nech tu píseň hrát
od srdce až po konečky prstů.
Láska přijde a pocítíš ji.
Tady patříš, tady to všechno začne.
Vždyť jsme mladí, tak dej mi šanci,
jen pojď…
Zesil to, vem to hopem,
nech tu píseň hrát od srdce až po konečky prstů.
Láska přijde a pocítíš ji.
Tady patříš, tady to všechno začne.
Dokud jsme mladí, tak živí a svobodní.
Jen pojď, ať to nikdy neskončí.
Ani hnout!
Stůj!
Je to jen blbý auto.
Jen to zhoršuješ.
Ani hnout!
Stůj!
Zastav!
Tak jo, kámo, jdeme ke zdi.
Dej tu ruku za záda! Tak vidíš.
- Což takhle jen napomenutí? - Zapomeň.
Jdeme! Pohyb!
SPRÁVA SOCIÁLNÍHO ZABEZPEČENÍ
Wille.
Ukradls policejní auto.
Sedm škol za šest let,
dvacet dva různých rodin.
To musí být rekord. A ne v dobrém slova smyslu.
- Je těžký nevidět to jako úspěch. - Jsem rád, že se bavíš.
Tentokrát je to vážné, Wille.
Nemám jinou možnost, než tě poslat do nápravňáku.
Pasťák?
Marku, to nemyslíš vážně.
Prošel sis peklem.
- Polepším se. - Jsi chytrý.
- Jsi talentovaný. - Změním se.
Doopravdy.
- No… - Co jiná možnost?
Jiná možnost není.
Promiň, Wille. Ten skupinový domov byla poslední možnost.
Vím, že cos přišel o rodiče, tak to máš těžké, ale v jádru nejsi zlý.
Jen doufám, že pro své vlastní dobro z toho co nejdřív vybruslíš.
Marku, je tu Kristin.
Počkej tady.
Hned se vrátím.
- Ahoj, Kristin, jak se máš? - V pohodě. Díky.
Kristin…
Raz, dva, tři, něco si přej!
Dnes je tvůj šťastný den… Mám dobré zprávy. To je Kristin.
Jedna z našich pěstounek a její syn.
Jsem George.
- Ahoj. - Rád tě poznávám.
- Já tebe taky. - Wille, mluvila jsem s Markem.
Potěšilo by nás, kdyby ses letos přidal.
Přidal kam?
- Pojedeš na letní tábor. - Marku, moc na tábory nejsem.
No nic, tak to přece jen bude pasťák.
- Je mi líto. Díky za snahu. - Pasťák?
Nemůžeme jej nutit, Georgi.
Ne, počkejte.
- Letní tábor zní… skvěle. - Zamiluješ si to.
Zamiluješ si to.
Jsem tak nadšenej. Ty hraješ na kytaru. Tu talentovou show rozprášíme.
Můžem plavat v jezeře, dát lanovou dráhu. Bude to epický, dohlídnu na tebe.
Všechno začalo jako obvykle.
Přemejšlel jsem, co dnes podniknu,
co dnes budou za pikle.
Pořád to samý dokola,
hlavně ať zas není všechno zle.
Pojďme.
Bibli otevřu, píše se tam o mně.
- A o tobě. - O mně taky?
Že jsem prý byla uvězněná
a pak z Boží milosti vysvobozená.
Někde uprostřed
to přišlo jako blesk z čistého nebe.
Před sebou vidím velkou překážku
a někdo mi říká, ať do toho šlápnu.
Osedlejme koně, musíme objevit svět.
Skrze velké dálavy nekonečné Boží milosti.
Následujme našeho pastýře
do neznámých končin.
Tomuhle životu se nic nevyrovná.
Tohle je jedno velké dobrodružství.
Divný.
Bude to skvělý!
Připrav se na životní dobrodružství.
- Ne. - Ale no tak.
Zanechej ponuré náboženské ideje
v prachu cesty za sebou.
Objev nové obzory,
které jsi ještě neprozkoumal.
Od toho jsme přece byli stvořeni.
Osedlejme koně, musíme objevit svět.
Skrze velké dálavy
nekonečné Boží milosti.
Následujme našeho pastýře
do neznámých končin.
Tomuhle životu se nic nevyrovná.
Tohle je jedno velké dobrodružství.
Ahoj.
Já…
jsem ehm Avery.
Těší mě, ehm Avery.
- Jsem… - Týmovej tejden!
A letos všechny rozcupem!
Všechny rozcupem, bejby.
- To určitě. - Wille!
- Wille, tady jsi. - Takže ty jsi Will?
Jo, Avery,
Sean a jeho kumpáni. Tohle je Will.
Nováček.
Těší mě.
Mě taky.
Odkud se znáte?
Will je můj…
Jsme rodina. Bráchanci. Přijel jsem tu na léto z Filadelfie.
Jo.
Rodina.
A co ty? Odkud jsi ty?
Právě jsem se vrátil z Arktidy. Zachraňoval jsem tam narvaly.
- Narvaly? - Ano.
Myslel jsem, že neexistujou.
- Že jsou jako jednorožci. - Majestátní jednorožci moře.
Aha.
Jen dělám, co je potřeba.
- Tahle se mnou pojede příště. - Co?
- Že? - Cože?
Ty ji bereš?
- To jsem nikdy neřekla. - Tak jo, hoši.
Projedeme všechna pohoří světa,
všechna údolí také.
Jenže i pak zjistíme,
že tohle je to největší dobrodružství,
které lidské srdce chápe.
Boží láska nás zavede dál,
než sahá ta nejdivočejší představa.
Paráda, chlape!
- Fakt super. - To jsem prostě já.
Páni. To jako nebyl vtip?
Na to vem jed. No nic…
Osedlejme koně, musíme objevit svět.
Skrze velké dálavy
nekonečné Boží milosti.
Následujme našeho pastýře
do neznámých končin.
Tomuhle životu se nic nevyrovná.
Tohle je jedno velké dobrodružství.
Ahoj, Georgi.
- Jdeme. - O náboženským táboře jsi nic neříkal.
- Ahoj, Davide. - Ahoj!
Je tu poslední letní týden. Připraven?
Pět set procent. Listy a srdce se přemění.
Jasně!
A co máš v plánu na tribunál?
Je to fakt bomba. Budeš koukat.
Statečné srdce.
Dvě magická slova.
Podívej, tady je spis Willa Hawkinse.
- Aha. - Sociálka to tam dala všechno.
Co je tohle?
To jako fakt?
- Snažil se svou střední prodat na netu? - Jo.
- Dokonce dostal tři nabídky. - Tak fajn.
To bude potížista, ne?
Nebyl ještě někdo jiný v mládí potížista?
Jo, než mi vypadaly všechny vlasy.
Klídek, Will bude v pohodě.
George na něj dohlíží. Je to roztomilé.
- Budou bydlet v… - Jo, v oné chatce.
- Jo, to je… - Jo, je…
- Aha. - Jo.
- To jo. - Jo.
Supr výbavička.
Tak bych to nenazval.
Ahoj, stará přítelkyně.
Ty sis tuhle chatku vybral sám?
No jasně! A ty se divíš?
Záchod teda moc nefunguje, není tu klimatizace.
A jsou tu pavouci.
Pavouci?
Asi ještě spí. No nic.
Mimochodem, co to mělo znamenat? Ta rodinná šaráda s tím bráchancem?
Nechci jako nějak prudit,
ale lhaní je v té naší top desítce.
Zaskočil jsi mě tím a bylo mi to dost nepříjemný.
- Tohle by se nemělo… - Jo, chápu to.
- Chápeš to? - Jo, jasně.
Bezva. To je úleva.
- Nechci prudit. - Co říkáš na výhled?
Cože?
Ten výhled.
- Ne, o tohle tu nejde. - Opatrně, top desítka.
Jak se jmenuje?
Presley Elizabeth Borskyová.
Celou střední je nejlepší v ročníku.
Miluje všechno roztomilé a přítulné, hlavně pokud jde o mopsy.
A ty její malinkatý botičky.
Má nožku jako laňka.
S tím stalkingem bys mohl mít průšvih.
A co Avery? Co je zač?
Na tu nemáš.
Fakt? To zabolelo.
Jo, jak to podat?
Nevím, jestli se jí líbí zloději policejních aut.
Zaprvý, vypůjčil jsem si ho. A zadruhý, jak o tom vůbec víš?
No…
Georgie má uši všude.
Tak co ji teda zajímá? Jaká je?
Třeba tenhle tábor. Prakticky tu bydlí.
- Její táta to tu vlastní. - A máma?
Budu hádat, zachraňuje svět jak Matka Tereza.
Ne. Moc…
o tom nemluví.
Většinu léta tráví jako skupinová vedoucí a…
tohle je její jediná příležitost si ten tábor užít.
A pozor, je šíleně soutěživá.
Tak to jsme dva.
Georgi, řekls, že jí nemůžu říct pravdu.
Ne, to ne.
Jen si nejsem jistý, jestli by ses jí líbil jako zloděj aut.
Mně se zdá, že je to to samý.
Musím tady zapadnout, jasný?
A pokud mám zapadnout, musím hrát divadlo.
A to bude tvůj úkol. Jo, Georgie?
Mám nápad. Když pomůžeš ty mně,
já pomůžu tobě
se slečnou Presley Elizabeth Borščovou…
- Borščová? Borová? - Borskyová.
Borskyová! Jasně.
Jen udrž to tajemství a krej mi záda.
Nic víc.
Takže to bych jako byl…
tvůj Yoda.
Jo, jasně. Můj Yoda.
- Lekce první, můj mladý Padawane. - Takhle mluvit nemusíš.
Šortky jsou zde povinné.
Bum! Není zač. Mám jich plno. Vítej na táboře.
Seš fakt divnej.
Díky.
- Proč to tak svědí? - Polyesterová směs.
Boží dar módě, tak tomu říkám já.
- Smrdím starobincem. - To je můj opravdovej bratranec Will.
Není odtud. Jsme příbuzní.
Zklidni hormon.
- Tak na co půjdem nejdřív? - Je tu toho moc.
- Lukostřelba, pečení… - Tohle?
Ne, výšky mě děsí.
Dobře, ale do tohohle rozhodně půjdeme.
Paintball ne, paintball nikdy. Nejsem na to stavěný.
- Dneska je tvůj den. - Ne, nechoď tam.
- Já nechci. Neignoruj mě. - Ahoj, jak se vede?
A hele! Ehm Will, že?
- Dobrá paměť, ehm Avery. - Díky. Vtipný.
- Budu hádat, jsi v červeným týmu. - Jo, Rudí andělé.
Tos vymyslela sama?
- Proč? - Říkám si, jestli ti to říct upřímně.
To je ale náhoda. To samé jsem si říkala o tvých šortkách.
Zásah.
A ty musíš být Presley.
- Jo, ahoj, ráda tě poznávám. - Těší mě.
Ahoj, Georgi.
George mi o tobě zrovna povídal.
- Vážně? - Ne, nic divného nebo zvláštního.
- Jsme jen bratranci na léto. - Léto miluju.
- Je to můj bratranec a jsme tady. - Super.
- Je léto. - No nic.
Jen mu to tu ukazuju. Prostě pohoda.
To je úžasné, Georgi.
Jasně.
Bude fajn, že do toho jdem společně.
- Kde se píše jméno? - Tady.
- Nepiš to, to je falšování. - Píšu tě.
- Zaválíš. - Jsem nadšenej!
- A je to. - Díky.
Hodně štěstí, Wille…
Hawkinsi.
Budeš ho potřebovat.
- Štěstí? - Jo.
- Dobře. - Jo.
- Uvidíme se tam. - Tak zatím, Georgi.
- Pojďme. - Jasně.
- To ušlo. Slušelo ti to. - Projednou.
- Co to jako mělo bejt? - Já vím.
Dokážu mluvit s kýmkoli, jen ne s Presley. Je to na prd.
- Vypadá to, že George po tobě pořád jede. - Vždyť se na mě ani nepodíval.
Presley může mít kohokoliv. Věř mi. Loni jsem to na ni zkoušel.
Dennodenně jsem jí psal dopisy…
ale nikdy je neposlal.
Což takhle si koupit pár známek.
- Kdybyste si aspoň pokecali. - Hele, měli byste si pokecat.
Aha.
Ale no tak.
Ani nevím, co bych řekl.
Nejsem typ, co je v dnešní době cool.
Moc to neřeš, jen buď sám sebou.
Kdybych byl tebou, kolena se mi netřesou.
Co když budu chtít mluvit chytře, ale nesmysl vypustím?
Jen pěkná tvářička? To přece nedopustím.
Jsi víc než to, pravdu mám.
V to doufám.
To si piš.
Nevím, jestli jsem pro ni dost dobrý.
Asi pro něj nejsem dost dobrá.
Jsem pro ni vzduch.
Nemám na něj.
O čem to mluvíš?
Přestaň mluvit nesmysly.
Určitě na něj máš.
Lidi tě někdy poníží, vždyť to znáš.
Bejt jinej není zas tak zlý.
Bůh nás stvořil, tak je to prý.
Dobří, být dost dobří.
Kéž bys viděla, jak úžasná jsi.
Buď sama sebou, nic z toho nedělej si.
Chci mít sebevědomí jako ty.
Musíš to nosit jako pohodlný boty.
Zvoráš to, když si nebudeš věřit, jaj.
Sebevědomí je základ, na nic jinýho si nehraj.
Pro tebe je to snadný.
- Máš pravdu. - No tak.
Nevím, jestli jsem pro něj dost dobrá.
Asi pro ni nejsem dost dobrý.
Jsem pro něj vzduch.
Nemám na ni.
Přestaň mluvit nesmysly.
Určitě na ni máš.
Lidi tě někdy poníží, vždyť to znáš.
Bejt jinej není zas tak zlý.
Lidi jsou takoví, a tak je to prý.
Dobří, být dost dobří.
Dobře.
Věř mi, vím, že se bojíš.
Buď sám sebou, o ostatní se nestarej již.
Všechno bude v pohodě. Tvá jiskra vás přitáhne blíž.
Ukaž své já, to smíš.
Nemáš důvod pochybovat, tvá krása je hmatatelná.
Nic se nebojte, ta světla budou zřetelná.
Nevím, jestli jsem pro ni dost dobrý.
Asi pro něj nejsem dost dobrá.
Jsem pro ni vzduch.
Nemám na něj.
Přestaňte mluvit nesmysly.
Určitě na něj máš.
Vážně si myslíš, že na něj mám?
Jestli tomu stále nevěříš,
Bůh vás stvořil, tak je to prý.
Dobří, jste víc než dobří.
- Takže tábor… - Mluv.
Je rozdělen do tří týmů. Jsem ve Verdes Maximus.
- Georgie a nováček! - Fešák Stuart.
- Cože? Řekls mi Stuart? - Otáčí se.
Panebože, proč jsi to udělal?
- Nazdar. - Čau, jmenuju se Sean, jo?
- To jsem říkal, ne? - Taky bych řek.
- Že jo? - To je fuk.
Georgie, letos vás zničíme.
Protože proč? Jak dlouho jsme neprohráli?
Jo vlastně…
Nikdy.
- Zpívá mu to. - Dlouhá doba.
Třeba tě dají k Apoštolům, Wille.
- Vážně? - Jo.
Když máš apoštoly, znamená to…
- Jsme vítězi, ano! - Dobře, chápu.
Apoštolové je jméno týmu, aha.
Na moment jsem si myslel, že máš přemrštěné sebevědomí.
Vlastně si nejsem jistý, jestli bych byl toho trička hoden.
To je škoda, protože ta trička prodávám, abych získal peníze na smysluplné věci.
- Není to on? - Jo, jede na narvalovi.
No, tvůj tým za moc nestojí. Uvidíme, co dnes bude na tribunálu.
Už se těšíme.
Bezva. Paráda. Tak večer.
- Uvidíme se večer. - Jo.
- Apoštolové, odchod. - Tak zatím.
Paráda!
- Fajn, tak pokračujem. - Tak jo.
Co je to za tribunál?
Dnes večer jsme se sešli
na této posvátné půdě…
za svitu měsíce a hvězd,
abychom uctili prastarou tradici.
Vítejte…
na tribunálu!
Nováčci, povstaňte!
Od tohoto dne…
budete součástí svého kmene a ten kmen zase bude součástí vás.
A vy navždy budete…
součástí nás všech.
Přistupte blíž!
Rudý anděl!
Azurový apoštol!
Rudý anděl!
Těší mě, Wille.
Mě taky.
Tak jo.
Verdes Maximus!
Mám svý kontakty. Super. Teď jsi jeden z nás.
Azurový apoštol!
Jsme Apoštolové a porazíme vás,
prohráli jste loni, letos prohrajete zas.
Jsme Apoštolové a porazíme vás,
prohráli jste loni, letos prohrajete zas.
Fuj!
Tenhle týden bude zábava.
Nejsme nezdvořilý, nejsme šílený,
jsme jen zelený, zlato, Zelený mašiny.
Nejsme nezdvořilý, nejsme šílený,
jsme jen zelený, zlato, Zelený mašiny.
Silnější než ocel, žhavější než láva, červenou nic nezastaví, to bude sláva.
Tak jo.
Fuj!
Určitě jste v poho a taky růžoví.
Mám zlý zprávy, nás nic nezastaví.
Jen ve snu!
Mám zlý zprávy, nás nic nezastaví.
Úžasný!
Bude to ten nej týden, že jo?
A to je jen začátek.
Žerete náš styl, žerete, jak paříme?
Zelená je tým a všechny poblázníme.
Pojďme na to.
Červená poráží, červená vyhrává.
Jak je to lehký, když je Bůh nad náma.
Ano, Bůh nás miluje všechny stejně.
A začínáme!
BOJOVÉ HRY
Dobré ráno, táborníci. Je krásný slunečný den.
Všichni vstávat a cvičit.
Párty právě začíná.
Jak jistě víte, je tu další rok a Bojové hry jsou za rohem.
Udrží si Azuroví apoštolové svou neporazitelnost,
nebo se objeví nový tým, který obsadí trůn pro vítěze?
Dobré ráno, táborníci. Je krásný slunečný den.
Všichni vstávat a cvičit. Párty právě začíná.
Přestaň s tím, prosím!
- Haló! Země volá Willa. - Nech mě spát.
Dnes jim to natřeme.
Konečně ukážu Seanovi a těm pikolíkům, jak bojují Jediové.
- Bude to epický. - Ne, to teda nebude.
Jsem 28 kiláků od civilizace obklopenej blázny Ježíšovými.
Páni. Mám pocit, že jsem se měl urazit,
ale místo toho mě ohromují tvoje zeměpisné znalosti.
Jaks to věděl?
Pravidlo první:
Vždy měj plán úniku.
- To je první pravidlo? - Jo, je.
Jenže teď všechny cesty vedou do pasťáku.
Jenže teď máš George.
Nenechá tě odejít, jo? Na tu talentovou soutěž tě potřebuju.
Jsi můj chybějící článek k úspěchu.
- Bude to epický. - Co s tím furt máš?
Tak to je. Přestanu, pokud ty přestaneš s tím:
„Hmm, radši bych byl někde jinde, protože jsem tak zahleděnej a cool.“
Nesedí ti to. To poznám i já.
Hele, tenhle týden máš šanci udělat něco solidního.
Pomoz mi poprvé v životě vyhrát. A navíc se můžeš sblížit s Avery.
A kdo ví, možná se i trochu pobavíš.
Úplnou náhodou…
Tak přestaň fňukat,
pochlap se
a pomoz mi nakopat pár apoštolskejch zadků.
Vcelku dobrá řeč, Georgi.
Díky.
Nacvičils to?
Jo. Byl ten zpěv příliš? Nemohl jsem se rozhodnout.
- Ne, to mě dostalo. - Ten zpěv?
Prima.
Dáš si vločky s mlíkem?
- Ne, dík, už jsem jedl. - Aha.
Proč si přidáváš tohohle?
Chutná mi to. Prostě tábor.
- Je to hnus. - Máš si to vzít s houskou. No nic.
Dávejte pozor!
Pět minut!
- Co je? - To se ti nebude líbit.
Tak jo. Hlas lidu byl vyslyšen.
- Wille Hawkinsi! - A je to tu.
- Je čas na tvých pět minut slávy. - Pět minut?
- Tak běž. - Pět minut!
Pět minut!
- Vylez tam. - Dobře, už jdu.
- Přivítejme toho nováčka. - Drž mi palce.
- Věřím ti! - Jmenuje se William Hawkins.
Hra se jmenuje Pět minut slávy
a jejím účelem
je zjistit více o tomto záhadném nováčkovi.
Záhadném?
Tak jo, fajn.
Jdeme na to!
- Oblíbená barva? - Samozřejmě zelená.
- Profese? - Teenager.
- Film? - Stmívání.
- Jde ti sport? - Jsem v něm nadupanej, tak asi jde.
- Po kom jedeš? - Bella Swanová.
A z normálních lidí?
Pořád Bella.
- Čeho lituješ? - Že tu sedím.
Oblíbená část Bible?
Jedna se nedá jen tak vybrat.
To naprosto chápu.
Kdo je tvůj hrdina?
Táta.
Tvá oblíbená osoba.
Moje máma.
Tak fajn, dobře! Zatleskejme tady nováčkovi.
Kdo je další?
A co Georgík? Věřím ti, bráchanče.
- Ne! - A proč by ne?
George!
Dobře.
George!
Tak jo. Dobře.
- Není zač. - Wille.
Díky moc.
- Ať se už stalo cokoli, já to nebyl. - Buď v klidu.
Ale nějak nevěřím, že jsi fanoušek Stmívání. Nevypadáš na to.
- Nesuďte knihu podle obalu. - To nikdy.
Jen chci říct, že jsem rád, že jsi tu. Toť vše.
Nic víc. Jsem rád, že jsi tady.
Tak… děkuju.
A co to jméno? Aweegaway?
Jo, to znamená týdenní letní tábor.
Jakože jste na týden pryč tady s náma.
Aha, takhle to dává smysl.
A navíc tu čas od času někdo zjistí,
že stačí jen týden na to,
aby získal nové zážitky, které vše změní. To mám nejradši.
A já si říkal, že jste jen…
další vtipálek, co žere Statečné srdce.
Pravda, jsem vtipný a Statečné srdce žeru, ale nesuď knížku podle obalu.
Hezky.
Abych nezapomněl, nesnaž se můj tábor střelit na netu.
- Nebojte. - Díky.
- A je čas! - Na co?
Bojové hry, bejby!
- Páni. - Bojové hry!
- Slyším vás - To je Will Hawkins, ten nováček?
Dík moc, žes tu laťku dal tak vysoko.
- Určitě jsi byl skvělý. - „Jsem v něm nadupanej, tak asi jde.“
Všichni teď mluví o jen tobě a Sean to nesnáší.
- Wille! - Tragédie.
- To bylo super. - Děkuju.
Jasně, každý dokáže odpovídat na otázky, ale opravdová hra teprve začíná.
Jdeme na to, bojové hry!
Přesně tak.
Máš recht.
- Letos vyhraješ blob. - Jo, to protože to miluju.
- Miluje blob. - Blob fakt miluju.
- Proto soutěžím, Seane. - Taky to miluju.
- Vážně? - Fakt.
- Ty máš rád blob? Myslel jsem, že… - Georgi, znáš mě. Miluju to.
- Skvělý. - Kámoši mi říkají pan Blobtastik.
- Super jméno. - Fakt? A tobě to jméno nevadí?
Chtěl jsem, ať mi říkají jinak, ale asi jsou ohromeni mými schopnostmi.
Jasně.
Neber to špatně, ale i když prohraješ, nebudu si o tobě myslet nic špatného…
Dobře.
…pane Blobtastiku.
Můžeš mi říkat Wille.
Tak zatím… Georgi.
Ty blobuješ?
Když hned půjdeme, dáme pár skoků, než tam přijdou další. Chceš? Pojď.
Počkat. Skoků? O skocích jsi nic neříkal.
Georgi!
Jdem si zalítat.
Pořádně se do toho skoku opři, jo? Čím dál doletím, tím vyšší skóre.
Haló?
Je to dost vysoko.
No, to je blob. Počkat, tys nikdy…
Ne.
Paráda, pane Blobtastiku…
dnes je tvůj den.
Dlouho očekávaný déšť začíná padat na zemi vyprahlou,
voda protéká prasklinami, řeka způsobí povodeň náhlou.
A tak jako ty kapky deště,
mě ta řeka unáší.
Jé.
Srdce buší, kolena se podlamují, kruci, už se blížím k tomu kraji.
Není cesty zpátky, cítím, jak mi vlasy vzduchem vlají.
Tep mi stoupá a hlas křičí, ať už konečně skočím. Tak jdu na to.
Po hlavě a hluboko,
je to příliš, a ta výška, jsem z toho celý naměkko.
Je to příliš, ale zvládnu to, řeka je hluboká, druhý břeh daleko.
Je to živel. Utopím se? Uplavu to? Doufám, že tam není mělko.
Ta řeka je ukrutná, má moc nadpřirozenou,
dokáže oživit mrtvé a naplnit prázdné duše přes noc tajemnou,
obdarovat srdce tak, že lidé umřou a pak zase oživnou.
Bůh má sílu, které nikdy neporozumíme,
dokud se nenecháme unést do této svaté povodně.
Vezmi mě za ruku,
zavři oči, napočítej do tří, a ať tam všichni skočí.
Tak jdu na to, po hlavě a hluboko,
je to příliš, a ta výška, jsem z toho celý naměkko.
Je to příliš, ale zvládnu to, řeka je hluboká, druhý břeh daleko.
Je to živel. Utopím se? Uplavu to? Doufám, že tam není mělko.
PLAVČÍK
Jdeme na to.
Po hlavě a hluboko.
Pěkně hluboko.
Jsem z toho celý naměkko. Je to příliš, ale zvládnu to.
Řeka je hluboká, druhý břeh daleko.
Je to živel. Utopím se? Uplavu to? Doufám že tam není mělko.
Tak jdu na to, po hlavě a hluboko, Je to příliš, ale zvládnu to.
Jsem z toho celý naměkko. Je to příliš, ale zvládnu to.
Řeka je hluboká, druhý břeh daleko.
Je to živel. Doufám, že tam není mělko.
Tak jdu na to, po hlavě a hluboko. Je to příliš, ale zvládnu to.
Jsme z toho celý naměkko.
Je to příliš, ale zvládnu to.
Řeka je hluboká, druhý břeh daleko.
Je to živel.
Tak jdu na to, po hlavě a hluboko.
Připravte se, bojovníci. Na řadě je velká vybíjená.
No tak, Presley!
Hej! To nebylo fér!
Pardon, nevšimla jsem si tě.
Dokážeme to!
To nic. Budeš v pohodě.
No teda,
dobrá práce.
Soustřeď se!
Presley!
Ne!
- Hned jsem tu. - Páni!
- Au. - Chudáčku.
- Zkus tohle. - Díky moc.
Studí to.
- Dej vědět, kdybys něco potřebovala. - Jste zlatá.
Děkuji.
Je tamhle. Prostě za ní zajdi.
- No tak, to zvládneš. - Ne.
- Georgi. - Není to tak zlý. Promiň.
Mám na obličeji pytlík s hráškem, Avery.
Jo, ale ty tvoje vlasy…
nikdy nevypadaly líp.
Fakt?
Ne, jsou dost rozcuchané a taky trochu splasklé.
- Georgi, co to děláš? - Nemůžu tam jít, zapomeň na to.
Přestaň pochodovat.
Zastav!
Nepochopíš to.
Nikdy nebudu ten, kdo tu holku dostane.
- Jsem Duckie. Co na to říct? - Cože?
Máš na ni, Georgi.
- Seš fakt cool. - Spíš podělanej.
Musíš jít a bojovat o ni.
Je to tvá chvíle. Jak ve filmech Jeffa Hughese.
John Hughes.
- Tak John Hughes. - Jo! Předělej mě jako John Hughes.
- Cože? - Ve stylu Johna Hughese. Taková proměna.
Půjdem do obchoďáku, koupíme koženou bundu,
potrhaný džíny, parádní brejle. To zabírá pokaždý. No tak, to zvládneš.
Uvidíme, co se dá dělat.
A teď to na ni vybal.
To bylo nějaký rychlý.
Zlato, zlato, v uších by ti mělo znít,
že tě budu milovat a sladce vábit.
Zlato, zlato, moje láska bude proudit…
z nejhlubšího oceánu po nejvyšší horský štít.
Počkej chvíli,
zlato, už teď jsi má.
Jé.
Jsi má.
Zlato, zlato, hvězdy tu svítí pro tebe,
stejně jako já tě určitě zbožňují.
Zlato, zlato, pojďme se projít alejí,
ptáci v lese ti pak zapějí.
Počkej chvíli,
zlato, už teď jsi má, jé.
Od chvíle, co tě mé srdce uvidělo,
vím, že to nic podřadného nebylo…
Ani náhodou.
Dobré ráno, táborníci. Je krásný slunečný den.
Všichni vstávat a cvičit. Párty právě začíná.
Odpolední vodní sporty byly odloženy
kvůli…
No, už to uklízíme. Abych nezapomněl,
ďábelské čili šéfkuchařky Lisy bylo do konce týdne vyřazeno z jídelníčku.
Bolelo to…
tak strašně dlouho…
lhaní bylo mým koníčkem.
Moc pěkné.
Promiň.
Jen jsem se procházela a…
- Nechtěla jsem… - Ne , v pohodě.
Jen jsem sem chtěl zajít a pozorovat východ slunce.
George má na mě po ránu až moc energie.
Jasně.
To jsi…
složil ty?
Jo, dělám na tom.
Takže pan Blobtastik hraje i na kytaru?
To je působivé.
Fajn, takže já tu skládám náladové písničky.
Co tu děláš ty?
No, je to trochu osobní, ale kdybys chtěl, můžeš jít se mnou.
Nejít na záhadný výlet?
Jde se!
Tudy.
Bereš mě k nějaké tajné skrýši?
Tak nějak.
Mám se bát?
- Ne! - Dobře.
Jen se ujišťuju.
V táboře jsem docela známý,
takže když zmizím, lidi se po mně budou shánět.
Aha. Fakt?
Páni.
Není to úžasné?
Chodím sem každý rok.
Je to asi moje nejoblíbenější místo.
To chápu.
Když jsem byla malá, moje…
máma onemocněla,
a tak jsme s tátou chtěli vytvořit místo,
které by pro ni bylo kouzelné, když zrovna nebyla v nemocnici…
Tohle jsme vytvořili.
Máma měla ráda motýly. Je jich tu teď jen pár,
ale kdybys tu byl na jaře, a dej na mě,
nevěřil bys tomu.
Už je to skoro 11 let.
Ale pořád je tu.
Nebolí to?
Být tady?
Jo.
Samozřejmě. Chybí mi každý den, ale…
vím, že je to jen dočasně.
- Takže ji zas uvidíš? - Stoprocentně.
Stoprocentně? Páni.
Teda nevím to určitě, ale…
chci tomu věřit.
O tom víra je, ne?
A co ty?
Cože?
Jo, jasně…
já taky.
Jen jsem tě zkoušel.
Jasně.
Tak jak jsem si vedla?
Za jedna. To se ví.
Jsi dokonalá, že jo?
Ne… to nejsem.
- To je v pořádku, můžeš to přiznat. - Nemůžu, protože nejsem.
Hele, upřímně…
Vím, žes to nemyslel zle nebo tak, ale já…
to slovo nesnáším.
Dokonalost.
To je prostě… nemožné. Jako třeba…
Někdy se chovám, a vím, že bych neměla,
ale snažím se být taková, jakou mě všichni chtějí…
a to je vyčerpávající.
Tak jsem to nemyslel.
Já vím.
Prostě to vypadá, že to máš všechno srovnané.
Vítr se hýbe, ale já jen stojím.
Život plný stránek, co čekají na vyplnění.
Srdce, které doufá, hlava plná snů.
Ale tohle dospívání zabere ještě mnoho dnů.
Já ti nevím.
Jaký má smysl
toulat se nocí, abych našla svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Není se, oč opřít.
Potřebuji tvé světlo, abych našla svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Pokud je tolik lidí na kolenou,
mezi nimi všemi, dokážeš mě zahlédnout?
Slyšíš mě, jak se ptám, kam patřím?
Je nějaká vize, kterou si přivlastním?
Ukaž mi ji.
Jaký má smysl
toulat se nocí, abychom našli svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Není se, oč opřít. Potřebujeme světlo,
abychom našli svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Jaký má smysl
toulat se nocí, abychom našli svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Není se, oč opřít.
Potřebujeme světlo, abychom našli svůj na zemi bod.
Svůj na zemi bod.
Vidíš?
Měl jsem pravdu.
Jsi dokonalá.
No…
kde že teda bydlíš?
Jako když nejsi tady?
Jo, aha.
Bydlím v New Yorku…
se starším bráchou.
Jsme si fakt blízcí. Jsem rád, že ho mám.
Neříkals, že bydlíš ve Filadelfii?
Aha! Máš průšvih.
Jak to myslíš?
Vůni paintballu po ránu miluju!
- Tvůj táta to fakt žere. - Jo. Jaký otec, taková dcera.
Tohle je náhlá smrt! Přeživší tým bude dnešním vítězem!
Davide, uvědomuješ si, že to jsou děti?
- Jasně. - Fajn.
Charlie! Už žádné střely do hlavy.
A pamatujte. Kryjte si šestku.
A žádný tři šestky.
Ne, šest je jako záda. Protože když řekneš dvanáct, tak…
Doufám, že umíš střílet.
- Žádnej ďábel! - Ne, tohle není biblickej termín.
Jasně, chápu.
Pohyb!
- Rychle! - Ježíš vás miluje!
Pohyb!
Všechny je zabijem!
- Charlie je fakt nadšenej. - Jo, musíme zavolat jeho rodičům.
Apoštolové, poslouchejte. Nastal čas jednat.
Teď běžte a nechte tam duši. Věřím vám.
Tohle je náš rok. Máme něco, co oni ne. Máme Willa.
Toho nováčka odrovnejte nejdřív. Rozumíte?
Myslíš, že viděli Apokalypsu?
Já ji taky neviděla, Davide.
- Jací jsme? - Nažhavení!
Pardon, neslyšela jsem! Jací?
Verdes Maximus!
Co budeme dělat?
- Ničit! - Jo.
Ruce dovnitř!
Nasadit masky.
Za tři…
- Na tři. - Na tři. Ano. Díky. Zelený mašiny.
- Raz, dva, tři. - Zelený mašiny. Jdeme!
Nevím, kde skládáš hlavu, čemu říkáš doma,
kde jíš svou stravu a kde kecáš s kámošema.
Nevím, jestli máš kuchaře, komorníka nebo služebnou,
jestli máš zahradu a houpací síť altánem zastřenou.
Nevím, jestli máš nějaký úkryt, místo, kde se schoulit,
jestli bydlíš s přáteli, kterým se můžeš svěřit.
Nevím, jestli máš rodinu, mámu nebo tátu se kterýma se vídáš,
jestli někdy cítíš lásku, jestli si s nimi povídáš.
Co to děláš?
Pojď se mnou, táta má velkej dům.
Nebojím se.
Pojď se mnou, táta má velkej dům.
Je to velkej dům se spoustou místa.
Je tam velkej stůl se spoustou jídla.
Je tam velká zahrada, kde můžem hrát fotbal.
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
- Jsem volnej! - Už ne!
Zavolejte někdo do nebe, ti andělé mají křídla!
Znám jeden starý velký dům, je tam pokojů habaděj.
Má velkou zahradu, kde blbnem a kluci nás proháněj.
Vím jen, že potřebuješ lásku, a já mám tu rodinnou.
Vím jen, že jsi sám, tak proč nejdeš se mnou?
Pojď se mnou, táta má velkej dům.
Je to velkej dům se spoustou místa.
Je tam velkej stůl se spoustou jídla.
Je tam velká zahrada, kde můžem hrát fotbal. Touchdown!
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
To musí bolet.
Body přibývají a s Apoštoly to vypadá bledě.
Co to děláš? Vstávej!
Georgi!
To byla ta nejhezčí a nejdivnější věc, co pro mě kdo kdy udělal.
Nemáš zač, Georgíku.
- Jdeme. - Paintball je na prd.
Já vím.
Charlie! Podám si tě, až pocítíš hněv Boží!
- Myslím to vážně, Charlie! - No tak.
- Co zas? - Uvědomuješ si, že to jsou děti, ne?
Charlie!
Je po tobě. Tři.
Dva.
Jedna!
- Proč nestřílíš? - Proč ty nestřílíš?
Jsme obklíčeni. Když se postřílíme, vyhraje Sean.
Dobře.
Co navrhuješ?
Dočasné příměří?
Tak fajn.
Vysekáme se z toho jak v Pan a paní Smithovi.
Ano! Jo!
Takže jak?
Co? Ty ten film neznáš? Pan a paní… Ne?
- Prostě dělej, co já, jo? - Dobře. Na.
Ne, Wille, tu si vem taky. Budeš střílet oběma.
- Aha. - Tak jo.
Apoštolové, máme je.
Na tři.
Raz, dva, tři!
To je proti pravidlům.
Au! Přestaňte! Je po mně!
No páni, to bylo podlý.
Říkala jsem ti, že jsem soutěživá, Wille.
Teď mě omluvte.
Hra je u konce! Vítězí Rudí andělé!
- Vypadá to, že jsme prohráli oba. - Nech mě bejt.
Z části jsem hrdý a z části nestranný.
Myslím, že začínáme nabírat na obrátkách!
Verdes Maximus jsou už druzí!
To je mý dítko! Sama jsem ho porodila.
A na třetím místě s mírnou ztrátou Azuroví apoštolové.
Ne. To snad není možný.
Třetí místo.
Modlení, prolívání krve, a k čemu to je?
Jsem Apoštol.
Jedu na dva měsíce do Arktidy,
klepu tam kosu,
a pak se vrátím sem, a my prohrajem?
Porazí nás ten týpek…
Georgův bráchanec.
Kdo to vůbec je?
Dobrý den, pane Godzillo. To vypadá, jako chutný bonbón, co máte v puse.
Mockrát děkuju.
Tak já si ho vezmu.
Jsme kámoši písničkáři…
Ou jé!
Jo, a pak z C dur
přejdeme do A moll a pak do G dur.
Kemp Aweegaway.
Tohle je Kemp Aweegaway.
Dobře, vyhráls.
Aweegaway!
- Jsme na nic! - Proč to nejde? Proč jsme mimo?
Aweegaway!
- Páni, stydím se. - Vypil jsem to.
Život utíká jako voda.
Občas se zastav a rozhlédni, jinak ti proklouzne mezi prsty.
- Super film. - Je to klasika.
Hele, ten tábor není zas tak špatnej.
A tos ještě nic neviděl.
Chci říct jen jedno.
Neznám tady všechny…
aspoň ne tak, jak bych chtěla.
Ale Bůh ano.
Ví o vás všech tady úplně všechno.
Moc toho nevím, ale co vím jistě, je…
že vám fandí.
Moc toho nevím…
ale…
Ale co vím jistě, je…
Když jsem tady George viděl hodit Supermana, aby někoho zachránil…
to bylo…
fakt cool, hele.
Fakt cool.
- Díky. - Jo.
No, moc toho nevím, ale co vím jistě, je…
Tohle je poslední týden
našeho 24. letního tábora Kemp Aweegaway.
Jak říkávala moje žena,
Bůh něco chystá.
Chystá něco dobrýho.
Chystá něco úžasnýho.
To vím jistě.
Už jsem to několikrát opakovala
a…
Tohle má pro mě velký význam, tak jsem si říkala, proč se nepodělit.
„Neboť to,
co s vámi zamýšlím, znám jen já sám, je výrok Hospodinův,
jsou to myšlenky o pokoji,
nikoli o zlu:
chci vám dát naději…
do budoucnosti.“
Moc toho nevím…
ale co vím jistě, je…
Náš Bůh je úžasný.
Vládne z nebes nad námi
svou moudrostí, mocí a láskou.
Náš Bůh je úžasný.
Vládne z nebes nad námi
svou moudrostí, mocí a láskou.
Náš Bůh je úžasný.
Vládne z nebes nad námi
svou moudrostí, mocí a láskou.
Náš Bůh je úžasný.
Vládne z nebes nad námi
svou moudrostí, mocí a láskou.
Náš Bůh je úžasný.
Být vzhůru, zatímco jde svět spát.
Mít strach z toho, co se mi může zdát.
Nikdo tě neuvidí,
nikdo ti neuvěří.
Každý den se snažíš posbírat všechny kousky.
Všechny vzpomínky, co tě nikdy neopustí.
Nikdo tě neuvidí,
nikdo ti neuvěří.
Jen Bůh ví, čím sis prošla.
Jen Bůh ví, co se o tobě říká.
Jen Bůh ví, jaká je to pro tebe tíha.
Je nějaká láska…
Náš Bůh…
Jen Bůh ví, čím sis prošla.
Jen Bůh ví, co se o tobě říká.
Jen Bůh ví, jaká je to pro tebe tíha.
Je nějaká láska, kterou jen Bůh zná?
Jen Bůh ví, čím sis prošla.
Jen Bůh ví, co se o tobě říká.
Jen Bůh zná tvé pravé já.
Je nějaká láska, kterou jen Bůh zná?
Náš Bůh je úžasný.
Vládne z nebes nad námi
svou moudrostí, mocí a láskou. Náš Bůh je úžasný.
To bylo…
fakt super, cos řekl o Georgeovi.
A myslím, že se to líbilo i Presley. Teda moc se jí to líbilo.
Hele, a…
co říkáš na to všechno? Někdy to může lidi…
vystrašit.
Bylo to super.
Fakt?
Nevím.
Už je to tak dávno…
co jsem byl něčeho…
součástí.
Jako součástí něčeho většího.
Víš, co myslím?
Jo, vím.
- Avery… - Wille…
- Promiň. - Mluv.
Můžeš tu… na chvilku počkat?
Něco pro tebe mám.
- Jo, jasně. - Bude to moment, jo?
Promiň.
No tak!
Řekni jí pravdu.
Já…
Jen jsem ti chtěla…
dát tuhle fotku.
Nemusíš si ji nechávat, jestli je to nějak divný.
Nevím, mně se líbí.
Avery, já…
Co?
Díky.
Nemáš zač.
- Uvidíme se zítra. - Jo.
- Tak zítra.
- Tak ahoj zítra. - Jasně.
Tak jo.
Dobrou noc.
- Zdravím, Kristin. - Ahoj.
Ahoj, Romeo. Jak se má Avery?
Dala mi tohle.
- Páni, na týhle vypadám dobře. Dáš mi ji? - Ani náhodou.
Tohle je tvoje, Wille.
Díky.
Páni, to jsou tví rodiče?
Ano.
Můžu se podívat?
Jasně.
- Seš celej táta. - Cože?
- Jasně. - Vážně.
- Na ten plnovous si ještě počkáš. - To jo.
Tvoje máma je moc krásná, Wille.
- To je. - Hele.
Rodiče by na tebe byli pyšní.
Byli by rádi, že jsem tu.
Říkal jsem si, že tomu akorát chyběla procítěná melodie, bylo to dojemné.
Hezky, Georgi.
Víš, co by bylo procítěný? Kdyby sis posbíral spoďáry.
Ale mami. Sotva jsem je sundal. To si mám jako uklízet pokoj i na táboře?
- A proč to tu tak smrdí? - Bydlí tu chlapi.
Ten smrad se na vás snad lepí.
- Smrdí jak domov důchodců. - Cítím je až sem.
- Jak dlouho je máš? - Byly to kalhoty.
Mám tě.
To se podívejme.
Táborníci, aktuální situace bojových her je:
na prvním místě jsou Azuroví apoštolové,
na druhém jsou Andělé a na třetím Verdes Maximus.
Ale nezoufejte. Z vyšších mít vím,
že dnešní talentová show ještě může všechno změnit.
Tak oprašte žonglérské náčiní,
vyleštěte taneční boty.
Kouzelná noc začíná!
Tak jo, zelený příšery,
dnes je náš den.
A když si každý odmaká to svoje…
slzy budou roněny…
pusy budou otevřeny…
a srdce budou plesat.
Nedotáhli jsme to tak daleko, abychom to teď zakončili průměrně.
Musíme bejt…
Epický.
Přesně tak.
Zatleskejme našemu neohroženému vůdci, co to tak krásně odkoktal.
Jsme dobrej tým. A jako vůdce teda děkuju za uznání.
Tak začněme.
Jsem opravdu nadšený.
Konečně bude na soutěži konkurence.
- Máme uzavřenou zkoušku, Seane. - Já vím.
Ale slyšel jsem, že tady nováček bude mít důležitou roli,
tak jsem se chtěl stavit a dát mu pár rad.
Máš chvilku, Wille?
- Musíme zkoušet. - To nic.
- Pokud jde o ten paintball, tak se omlou… - Jsme v pohodě. Fakt.
Nezměníš, kdo jsi. Chápu to.
Co tím chceš říct?
Jako kdo jsi doopravdy.
Will Hawkins:
Vandalismus…
narušování pořádku, porušování zákazu vycházek.
Krádež auta?
Lhal jsi!
Jsi podvodník.
Musíš to říct Avery…
jinak to udělám já.
Hele…
jen se snažím udělat správnou věc.
Jasně.
To každopádně.
Zpátky do práce.
Čau.
- Ahoj, Georgi. - Klídek.
- Neviděly jste Willa? - Proč? Co je?
Nevím. Měli jsme zkoušku, a najednou přišel Sean a něco mu řekl.
- A Will pak zmizel. - Počkat.
Sean? Co mu řekl?
To netuším.
Dobře, tak to jdeme zjistit.
Pojďte!
Nechci být ten špatný…
Will není ten, za koho se vydává.
O čem to mluvíš?
Že, bráchanče?
Sedm škol za šest let, dvacet dva různých rodin.
- Kdo jsi, nezměníš. Chápu to. - Rodiče by na tebe byli pyšní.
- Vandalismus, narušování pořádku… - Nevím, jestli se jí líbí zloději…
Chci tomu věřit.
O tom víra je, ne?
Jsi podvodník.
Mrzí mě to, ale je to tak.
Lže ti.
Musíš mi věřit!
Seš tak statečnej.
Vždy měj plán úniku.
Wille.
- Tati! - Čau, zlato.
- Půjčíš mi klíče? - Kampak?
Sean asi něco řekl Willovi, ale ním, co.
Byla jsem v jeho chatce a jeho věci jsou pryč a on tam taky není.
- Tak půjdu já. - Ne.
Musím to být já.
Myslím, že se mi onehdy snažil něco říct,
a když půjdu já, mohl by mě poslechnout.
Musíš mi věřit!
Wille.
Wille…
kam jako chceš jít?
Počkej,
všechno už vím.
Nebo teda…
skoro všechno.
Už na tom nezáleží, tak si nastup, prosím.
- Můžeme to probrat. - Není o čem mluvit.
Takže budeš utíkat?
- Tohle je ten opravdový Will? - Nemám vůbec nikoho, Avery.
Nemám tátu, který se o mě postará. Ani žádnou kouzelnou zahradu.
- To není fér. - Jo, máš pravdu. Není.
Není fér, že mě odebrali od rodičů.
Že jsem jim nemohl ještě jednou říct…
Nic o mně nevíš, tak tu nepředstírej, že ti na mně záleží.
Tak proč si myslíš, že jsem tady?
- To mi řekni. - Protože mi na tobě záleží.
- Protože jsi milován. - Kým?
- Bohem? - Ano!
Tak kde byl?
Kde teda byl?
Ten večer mě nepřijal! Opustil mě!
Nebyl tam tehdy a ani nikdy potom.
To je mi pěknej Bůh.
Co ty na to?
Ale to nic.
Jsem v pohodě. Neboj.
Asi mi teď nebudeš věřit, ale když ti řeknu, že musíš…
Nesnaž se mě měnit, Avery.
- Nesnažím! - Jo, jasně.
Fajn!
Tak se na mě podívej a řekni, že to všechno pro tebe nic neznamenalo.
- Jdi mi z cesty! - Nemůžu!
Nedokážeš se na mě ani podívat a říct to. Sám tomu nevěříš.
Nic to pro mě neznamenalo.
Cože?
Nic z toho.
Už můžu jít?
Jo, můžeš.
A jinak ani nejsi tak dobrý lhář, jak si myslíš.
Bolelo to
tak strašně dlouho…
lhaní bylo mým koníčkem.
Pravda bolí a pravda je,
že jsem ubližoval sám sobě.
Musím se otočit a začít jednat,
protože vím…
že sem patřím.
Zdá se to jako věčnost, ale teprve teď věřím,
že láska je to,
čím si na všechny otázky odpovím.
Už se nebojím, protože vím,
že sem patřím.
Držel jsem se zuby nehty,
teď se mě držíš i ty.
Poprvé po dlouhé době
domov mám pro tebe a pro mě.
Tak tady stojím
a už vím,
že sem patřím.
Zdá se to jako věčnost, ale teprve teď věřím,
že láska je to,
čím si na všechny otázky odpovím.
Už se nebojím, protože vím,
že sem patřím, sem patřím…
že sem patřím.
Vítejte na talentové show!
Jo.
Páni, Kristin, dívám se na průběžné pořadí
a po tomto vystoupení mají Azuroví apoštolové výrazný náskok.
Jsme v háji.
Snažila ses, jasný? Bude to v pohodě. Pojďme si to užít.
Já vím.
Našlas ho?
Jo.
- Našla jsem ho. - Počkat, co se děje? Jsi v pořádku?
- Ona, Georgi… - Zkoušela jsem to.
Myslím, že se nevrátí.
Ještě jsme neskončili! Máme před sebou poslední vystoupení.
Verdes Maximus!
Jo, to je můj malý George. To bude epický!
- Natři jim to. - Díky, mami.
Lhal jsem.
Cože?
Znamenalo to všechno.
Úplně všechno.
Díky, že jsi mě dohnala.
Díky, že ses vrátil.
Mrzí mě, že jsem…
Fanoušci už čekají.
- Promluvíme si pak. - Dobře.
- Musíš jít. - Dobře.
Tak běž!
Nečekal jsem, že bych tu moh být,
naplánovat se to nedalo, štěstí jsem musel mít.
Nemohl jsem tomu uvěřit!
Pojďme všechno změnit.
Stavím se strachu čelem,
nic mě nezastaví, potřeboval jsem jen lásku, to je celé.
Věci se změní celkem.
Jsem přesně tam, kde chci být.
Už odtud nikdy nechci odejít.
Není nic lepšího!
Jsme v pohodě, tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
Co by mohlo být lepšího?
Není nic lepšího!
V záři reflektorů tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
To je ta nejlepší věc světa dnešního.
Božskou lásku pociťujeme pod hvězdnou oblohou,
nebesa jasnější už ani být nemohou.
Život není jen tak, a není jen náhodou,
že jsem tady a zpívám dobu za dobou.
Není nic lepšího!
Jsme v pohodě, tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
Co by mohlo být lepšího?
Není nic lepšího!
V záři reflektorů tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
To je ta nejlepší věc světa dnešního.
Tenhle týden tvrdého soutěžení byl napínavý až do úplného konce.
Chtěl bych říct, že jsem na vás všechny moc hrdý.
Ale na vrcholu nakonec může být jen jeden tým, Kristin.
Kdo je to tedy dnes večer?
Verdes Maximus!
To nevadí.
Dobré ráno, táborníci. Je krásný slunečný den.
Všichni vstávat a cvičit!
Párty právě začíná.
Byl to opravdu výjimečný týden.
Kamarádi, co jste tu potkali, vám zůstanou do konce života.
Nezapomeňte, že je to jen dočasné odloučení.
A teď běžte objevit ten úžasný svět a udělejte jej lepším.
Chtěl jsem vám poblahopřát. Fakt jste nám to natřeli.
- Díky, kámo, toho si cením. - Zasloužili jste si to.
To zvládneš.
- Můžu s tebou mluvit? - Jo, co se děje?
Chtěl jsem…
se ti omluvit.
Nebyls jediný, kdo chtěl zapůsobit.
Nelam si s tím hlavu.
V pohodě.
Jo, ale příští rok to natřu já tobě.
To se uvidí.
- Tak zatím. - Měj se, kámo.
- Nazdar. - Ahoj.
- Můžu si přisednout? - Prosím.
Tak co?
Přijedeš zas za rok?
No… to záleží.
Budeš tady ty?
Jo.
Tak to asi ano.
Ahoj.
Já…
Na.
To je nádhera…
Georgi.
Máš tam 365 dopisů.
Psal jsem je teda loni, ale ta tematická posloupnost tam…
Omlouvám se.
Já jen, že…
„Život utíká jako voda.
Občas se zastav a rozhlédni, jinak ti proklouzne mezi prsty.“
Volný den Ferrise Buellera je můj oblíbený film.
Páni, jednou si tě vezmu za ženu, Presley Elizabeth Borskyová.
Ne, když si já tebe vezmu za muže jako první, Georgi Montgomery Tanello.
Na.
Tak zatím.
Dala mi číslo.
Dala mi svý číslo.
Ježíši, to jí teď mám jako poslat emoji nebo tak?
Dělá se to vůbec?
Tak co teď?
Nevím. Musím něco vymyslet.
- Budeš mi chybět, chlape. - Ty mi taky.
Tak co…
připraveni jet domů?
Jak jako my?
Wille…
byla bych ráda, kdybys šel bydlet k nám…
teda jestli chceš.
- To jako vážně? - Takže bychom fakt byli bráchanci?
Ne.
Bratři.
Ano! Děkuju.
Pane jo! Mockrát děkuju.
Ó, konečně jsem našel místo, kde můžu být svůj.
Konečně vím, že jsem dost dobrá.
Zlato, vždy jsi byla dost dobrá.
Všechno se teď změní stůj co stůj.
Musel jsem to nechat být.
To jsme dva, co si z toho vzít?
Jen to chtělo kapku chlapský lásky mít.
Věci se mění, nechme hudbu znít.
Jsem přesně tam, kde chci být.
Už odtud nikdy nechci odejít.
Jsem přesně tam, kde chci být.
Už odtud nikdy nechci odejít.
Není nic… vůbec nic…
Není nic lepšího!
Jsme v pohodě, tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
Co by mohlo být lepšího?
Není nic lepšího!
V záři reflektorů tančíme do rytmu, tak nauč tančit i bližního svýho.
To je ta nejlepší věc světa dnešního.
To je ta nejlepší…
ta nejlepší…
To je ta nejlepší věc světa dnešního.
Na značky…
Au.
Doufám, že tam ty nepovedené záběry budou.
Nevím, kde skládáš hlavu, čemu říkáš doma,
kde jíš svou stravu a kde kecáš s kámošema.
Nevím, jestli máš kuchaře, komorníka nebo služebnou,
jestli máš zahradu a houpací síť altánem zastřenou.
- Co děláš? - Wille? Brácho?
Pojďme.
Nevím, jestli máš nějaký úkryt, místo, kde se schoulit,
jestli bydlíš s přáteli, kterým se můžeš svěřit.
Nevím, jestli máš rodinu, mámu nebo tátu se kterýma se vídáš.
jestli někdy cítíš lásku, jestli si s nimi povídáš.
Pojď se mnou, táta má velkej dům.
Je to velkej dům se spoustou místa.
Je tam velkej stůl se spoustou jídla.
Je tam velká zahrada, kde můžem hrát fotbal. Touchdown!
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
Jo, to znamená týdenní letní tábor. Jakože jste na týden…
To znamená… Momentík.
A navíc tu… Raz, dva.
To nebylo špatný. Tak znova.
Jedem!
Znám jeden starý velký dům, je tam pokojů habaděj.
Má velkou zahradu, kde blbnem a kluci nás proháněj.
Vím jen, že potřebuješ lásku, a já mám tu rodinnou.
Vím jen, že jsi sám, tak proč nejdeš se mnou?
Pojď se mnou, táta má velkej dům.
Je to velkej dům se spoustou místa.
Je tam velkej stůl se spoustou jídla.
Je tam velká zahrada, kde můžem hrát fotbal. Touchdown!
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
Jdeme.
- Počkej na mě. Vem si je obě. - Dobře.
Jsou obě tvoje. Máš to volný.
- To nebylo ono. - První půlka byla dobrá.
To tam nejspíš nedají.
Paráda! Jsem v tanečním muzikálu.
Je to jako sen.
- Chceš, abych to vyplivla? - Asi jo. Fakt neprofesionální, Katherine.
Ani hnout!
Nehýbej se! Co kamera?
Furt blobuju.
Jo, Seane. To proto, že to miluju.
To není ve scénáři. Když tak to vystřihneme.
- Presley! - Tenhle záběr mi vyšel!
- Běž dovnitř! - To byl můj nejlepší záběr!
Zalez! A na Oskara můžu zapomenout!
Sean je slizkej, klapka poprvé.
Vypadám hrozně.
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
Je to velkej dům se spoustou místa.
Je tam velkej stůl se spoustou jídla.
Je tam velká zahrada, kde můžem hrát fotbal.
Je to velkej dům, tátův velkej dům.
To je ale výbavička.
Tak bych to nenazval.
Zkusíme to znova?
Překlad titulků: Jan Kucherko