Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Første minne.
Det er vanskelig.
De er mange.
Bra, Kurtis.
Gjør det, Tom.
-Hvor gammel er du? -Fire.
-Hvor gammel blir du om ti dager? -Fem.
-Gratulerer med da'n -Skynd deg.
-Hei, Ty. -Hei.
-Ja. -Start.
-Til venstre. -Ja.
Så kult!
Hva er det?
Ja!
-Hva synes du? -Fantastisk!
Bra jobba, kompis.
Heia Ethan!
Her kommer Tyler.
Tabbe.
Bra, Kurtis.
God avstigning.
Ja, Kurtis. Tråkk videre.
Bra, Hannah. Flink jente.
Ja.
Å, mitt første minne var...
-Det første... -Jeg var nok fem, seks år.
-Far kjøpte den på loppemarked. -Den er fra supermarkedet.
Det var med tærne, prøvde å få føttene på pedalene.
Styret var over hodet mitt.
Jeg var sju. Det forandret livet mitt.
Det åpnet nesten alle dører for meg.
GAVEN
TIDSMASKINEN
KAPITTEL 1 TIDSMASKINEN
Hallo.
-Jeg er så dårlig til dette. -Du trenger ikke å advare først.
Han løy ikke.
-Hva? -Ingenting.
Der, ja. Fint.
Det er Cédric Gracia. Du gjør mange triks på den.
Her. Jeg gir deg kameraet. Ja!
Her.
-Tar opp. -Filmer det nå?
-Ja. -Hei.
Jeg skal bytte vinkel.
Jeg filmer.
Å nei!
Hva?
Du landet perfekt.
Det... Godt jobbet, forsøkskanin. Det så skummelt ut.
Se på det. Rett der. Fy søren.
-Jeg stiller meg opp. -Ssom forsøkskanin-ping-pong.
-Det er nok fart, tror jeg. -Den kjente jeg.
Når du er klar, teller jeg ned.
Han er på vei ned. Tre, to, én.
Ja!
Trening på denne?
Det er vi klare for.
Stein, saks, papir.
Stein, saks, papir, to av tre?
-Taperen kjører først. -Vinneren først? Eller etter?
-Hva gjør taperen? Leder eller følger?` -Må være å lede.
-Jeg mener at taperen må lede. -Kult.
Tre, to, start.
Kom igjen.
-Tyler leder. -Jeg er en taper.
-Tre, to... -Vi kjører.
Ja!
Rett på, kompis. Se på det.
-Det var kjempegøy. -Det var sykt.
Målet er tatt!
Høres det kaldt ut?
-Klar? Tre, to, én. -Ja.
Ja.
Ja! Det er gøy.
Fint.
-Ja, det var så kult. -Det var superkult.
Whip.
Butter.
Det var sjukt.
Det vil se bra ut på pause.
Ja!
Vent. Bli der. Ikke rør deg.
-Med en brukket fot. -Ja.
Se ham gå.
Trebein.
Trebein. Vi ses.
KAPITTEL 2 MALEKOSTEN
ALLE BARN ER KUNSTNERE
PROBLEMET ER Å FORBLI KUNSTNER SOM VOKSEN
PASSET
KAPITTEL 3 PASSET
Å ja.
Utforsking er en stor del av terrengsykling.
Det er som terrengsyklingens røtter å kjøre steder du vanligvis ikke ville vært.
Vi kom nettopp til Laakh i India,
som er på grensen mellom Tibet i Kina og Pakistan. Supre fjell.
Kult!
Jeg ser på sånne turer som en flott anledning til å utvikle meg.
Å se lokalbefolkningen så avslappet
i det som virker som et tøft miljø, var inspirerende.
Ladakh er et spesielt sted.
Det har bodd mennesker her i 12 000 år.
Det som gjør Ladakh så unikt,
kan være mangfoldet av folk som bor sammen.
Buddhister, muslimer, hinduer og nomader
har delt dette fiendtlige landskapet i århundrer.
Men mange sier at det er
det høye Himalayas fiendtlighet som forener oss.
Omgivelsene er... "overveldende" er ordet som best beskriver det.
Det er enormt.
-Kult. -Alt ser sykt ut.
Å kjøre et sted som er helt nytt for begge,
og et sted der ingen har kjørt løypene før.
Der blir det fint å kjøre.
Det var fint å ha henne der. Vi kunne prate og komme med ideer.
Hva tror du om det?
Det ser ut som det er mer plass.
-Mer plass til å svinge. -Ja.
Det er mer som en lagsport.
Du legger kranklageren på skulderen.
Vi prøver.
Jeg har ikke helt grepet.
Ta den opp, og legg hjulene inn.
Sender vi den?
Vi var på rundt 10 000 fot, som er omtrent 3300 meter.
Herregud!
Jeg angrer på dette.
Jeg er vant til å være i fjell eller bakker,
mest i Storbritannia, men ingenting som dette. Man føler seg liten.
Ti sekunder.
Ni, åtte...
...sju, seks,
fem, fire, tre,
to, én.
Start.
Kjør!
-Det var så sykt. -Bra!
Ok.
Sykt. Det så så kult ut.
Det er en samarbeidsprosess.
Gi meg neven.
Jeg tror begge endte med å kjøre der vi ellers ikke ville kjørt.
På denne turen har jeg kommet langt
med å finne ut hva jeg vil jobbe med.
Mye av det er basert på de lokale jeg har sett.
Som hvordan de omgås hverandre.
Vær så god.
En opplevelse for livet. Noe jeg vil ha med meg lenge.
Nei!
Det har vært en utrolig læringskurve. Det har vært sykt å dele med så gira folk.
Jeg elsker når alle presser hverandre og så presser seg selv rundt andre.
KAPITTEL 4 DAGDRØMMEN
BEND I OREGON
Kom igjen, Bent.
Flink jente, Bentley.
Kom igjen, Bentley.
Flink jente.
GJENFORENINGEN
KAPITTEL 5 GJENFORENINGEN
Ja, det er noe av det jeg liker best med denne turen.
Vi er her med en vennegjeng.
Det er Buehler, Aggy, Sorge, Nico og jeg.
Vi har vært venner lenge. Det er en gjenforening for oss.
Det er en ekte British Columbia-opplevelse
å være i disse fjellene.
Ti dager, sykling hver dag og komme tilbake til leiren.
Det er det man drømmer om.
Det er en stillhet man ikke kan beskrive før man har opplevd den.
Ja, leirlivet...
Jeg synes det er kaldt. Jeg er vant til varmere vær.
Velkommen til leiren. Her sover jeg og Nico.
Vi deler dette teltet som vi har lånt av Agassiz.
Det er litt rotete her nå.
Vi har Aggy, som har det sykere satt opp her.
Han har det varmt om natten. Fint for ham, for det er frost.
Viktige redskaper her.
De sparer mye gåing og energi.
Jeg skal vise dere det mest luksuriøse ved leiren.
Sorge sover her nede. Han valgte det farligste stedet.
Det er her bjørnen vil komme.
Her har vi Aggy...
...i hans naturlige element.
Hallo, sir.
Ser ut til at karene gjør klar saunaen.
Innkommende!
Ja!
Sorge, er det en dag på stranden?
Alle karene på turen er kompisene mine.
Å campe her med dem er ganske episk.
Spill på bassen, kompis.
Kom igjen, Garett.
Det blir godt ikke å dusje på ti dager.
Å sykle er alltid bedre når du deler det med noen.
Og dette var en sone som måtte deles.
Ja.
Ja, det er sykt, hva?
Dette ser sinnssykt ut.
Ganske vrient.
-Veldig sporty. -Denne er lang.
Du er enten råtøff eller en idiot.
Du er råtøff.
Ja, Kurt?
-Ja, gutter. -Flink gutt.
Kjør.
Bra, hopper.
Det er det jeg trenger.
Nei!
Ja, Sorge, det er bra!
Ja, Sorge, bra!
Ja, gutter.
Det er veldig bra. Ja, Garett.
Å ja!
Det er en syk løype.
Ja, Garett.
Han er god.
Ja, Garett.
Det var så intenst.
Jeg var så redd.
Gutter, vi ses nede.
Ja!
Ja, Nico.
Ja!
Ja, Buehler.
Den late puristen.
-Å ja. -Ja, Sorge.
Ja, Kurt. Her kommer Aggy.
Å! Er det mulig?
-Litt nervøs. -Bruk hodet og bremsene.
Ok, kompis.
Ja, Andreu til Aggy. Det er klart.
Det er så gøy!
Ja, for faen. Vi ses snart.
Ja, Aggy, kompis!
Ja, kompis.
Kom igjen, Aggy.
Ja, her er du.
Å, kompis.
Ja, Aggy.
Kom igjen!
Agassiz! Ja!
-Kompis. -Du var kjempegod!
Saktere var umulig.
-Ser dere på bunnen. -Ja, Nico.
Hvor skal Nico?
-Pokker, det ser bra ut. -Ja, Nico.
-Ja, gutter! -Du var så rask.
Det var sykt!
Ja, kompisene mine.
Ja, for faen.
Her kommer festløypa.
Det er sprøtt at for ti, 15 år siden var jeg en fersking, og dette var en drøm.
Ja, Buehler.
Og nå er det virkelighet,
jeg kjører med heltene mine, og de er mine beste venner.
Ja, gutter.
-Fin dag i fjellet. -Fantastisk.
Har dere bjørnespray?
KAPITTEL 6 SENSEIEN
Jeg så på Cam Zink-videoer da jeg vokste opp,
så dem kjøre Rampage før jeg var med,
og tenkte at han var sjefen, og det er han fortsatt.
Å se de mentale kampene han vinner, hjelper meg.
Han er definitivt en inspirasjon.
Det er kult å kunne gå rundt her og se ham:
"Skulle gjerne kjørt der." Du bare... "Ikke tale om."
Jeg tror du bør dempe litt.
Jeg ville kjørt litt saktere i toppen.
Han er en legende. Han har mye erfaring og hjelper oss mye.
Han er en tøff fyr. Og han gir seg aldri.
-Kjører. -Sett i gang, Zink.
Ja, Cam!
Jeg synes Jaxson, Tom og Ethan
er utrolige å se på. Det er en framtid, ja.
Ja, for faen!
Ja, Jaxson. Bra.
Gi henne et helvete.
Herregud.
Jøss.
-Kjør. -Gjør det, Zink.
Det var så sykt.
-Din tur. -Ja, sjef.
Yo!
Det var så sykt.
Jeg ville neppe gjort det
om ikke Zink hadde vært her og skjøvet grensene så mye.
Det er definitivt inspirerende.
SENSEIEN
FLUKTEN
KAPITTEL 7 FLUKTEN
RETALLACK, BRITISH COLUMBIA
Å ja!
SLUTTEN
KAPITTEL 8 SLUTTEN?
Sykkelen har gitt meg de beste muligheter i livet.
Den har gitt meg de beste minner.
Vinne konkurranser, reise rundt i verden.
Hvem ønsker ikke den livsstilen? Det var utrolig.
Neste er Paul Basagoitia. Jeg skal prøve å få det riktig.
-Paul Basagoitia. -Få høre det for Paul Basagoitia.
Det er sprøtt. Jeg kom knapt med. Ingen visste hvem jeg var.
Nå vinner jeg en av de største konkurransene.
Uansett hvilken sport Paul hadde drevet med,
ville han klart å bli mester.
Mine damer og herrer, Paul Basagoitia.
Og jeg er i en rar situasjon...
...for sykkelen forårsaket også...
...en av de verste situasjonene i livet. Jeg hatet sykkelen.
Neste rytter på toppen av banen er Paul Basagoitia.
En som har vunnet så mange konkurranser i karrieren sin.
Går mot hinderet under. Klarer han det?
Å nei.
Det var ikke mitt verste krasj. Jeg trodde det gikk bra.
Da jeg traff bakken, ble jeg så sint.
"Jeg må opp og gjøre det igjen." Jeg var klar for andre forsøk.
Det gjorde ikke vondt.
Det gikk fint til jeg prøvde å bevege meg.
Da skjønte jeg at jeg var i trøbbel. Jeg kunne ikke bevege beina.
I ettertid husker jeg at jeg tenkte...
Dette er galskap. Jeg hadde en ti timer lang operasjon.
Jeg hadde flashback av de 15 årene på sykkelen.
Jeg husker Crankworx-festivalene og at jeg reiste til Europa.
Jeg husker de første triksene jeg gjorde.
Jeg er så glad. Jeg kom hit i fjor uten sponsorer eller noe, og jeg vant.
Og jeg kan ikke fatte at jeg gjentok det i år.
Jeg husker at jeg våknet...
...ti timer senere. Våknet neste dag, fortsatt ingen bevegelse.
Seks måneder, ingen bevegelse. Rullestol i ett år.
Hva skjedde med livet mitt?
-Hvordan kjenner du deg i dag? -Litt bedre. Litt bedre hver dag.
Jeg var på et mørkt sted. Jeg hatet sykkelen. Solgte alle syklene.
For meg var det... Hva heter det?
Usikkerhet. På meg og situasjonen.
Hoppe rundt med stokk,
folk ser annerledes på meg.
"Det suger nok å være Paul nå."
FIRE ÅR ETTER ULYKKEN HAR PAUL FÅTT TILBAKE LITT BEVEGELSE I BEINA
Når du er på topp, er alle der.
Alle vil ha en del av deg. Men når du når bunnen,
trenger du mest at folk er der, og det var der Cam var.
Selv i starten kom han på besøk på sykehuset.
Flere uker etter skaden kom han for å se til meg.
Jeg dro hjem, og han spurte om jeg trengte noe.
Han var alltid der og spurte:
"Hvis du vil prøve å sykle igjen,
skal jeg hjelpe deg."
CRESTED BUTTE, COLORADO
Når alt blir tatt fra deg, setter du pris på pedaltråkkene.
Jeg føler meg ikke normal. Om morgenen ser jeg etter stokken og støtten.
Når jeg sykler, er den eneste gangen jeg føler meg normal.
Jeg fatter ikke hvorfor mange hater el-sykler.
Uten el-sykkelen ville jeg vært innesperret i huset.
Uten å kunne sykle med venner, uten å ha frihet til å gjøre det.
Det som hjalp for min del, var tid,
og å skjønne at uansett hvor ille situasjonen er,
fins det alltid noen som har det verre,
som gjerne skulle vært i din stilling.
Lev etter det.
Det sykkelen har gitt meg, gjør meg ydmyk.
Friheten, flukten fra alt og alle.
Den har gitt meg et miljø. Noen av mine beste venner har jeg møtt gjennom sykling.
Sorge, bra.
Det er et utløp for å være kreativ og uttrykke meg.
Det er som en rar tidsmaskin der vi er eldre, og det er mer ting i livet.
Det er gøy!
Men det er den samme følelsen som da.
Det er et kult forhold til maskinen.
La oss gjøre dette. Klar?
Jøss. Jeg tror du klarer det.
Ja!
Går det an? Ja, Shy!
Kjører kommer.
Jeg husker at jeg sa utenfor kamera:
"Etter denne dokumentaren, kommer du ikke til å se meg."
Og her filmer vi terrengsykkel-segmentet.
Vi laget klistremerker, #kjørforPaul etter ulykken.
Og så la vi til noe med en X over, og det sto: "Jeg kjører med Paul."
Nyt de øyeblikkene med vennene dine.
Livsstilen, konkurreringen...
...det varer ikke evig.
Så ved å hjelpe de andre...
Til syvende og sist er kanskje ikke det viktigste å vinne.
Det er å nyte tiden med dine beste venner.
Hva synes du?
Rett i akvariet i dammen. Ser sykt ut.
-2005, enkelt. -Tar over verden!
-Kan vi sykle sammen? -Ja!
Kom igjen, Kelly.
Ses senere.
Tekst: Evy Hvidsten