Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ORIGINALNI NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Molim te…
Oprezno.
-Oprezno, zar ne? -Oprezno.
Angèle!
Angèle…
Dogodilo se tako brzo.
I bilo je jako intenzivno.
Angèle, udaj se za mene!
Dobar je osjećaj pretočiti to u riječi.
DNEVNIK
GUŠIM SE
LAŽNA
USPJEH?
Da mogu ispričati priču kako sam je ja doživjela.
Kvragu. Uvijek izgledam grozno kad koristim ovu kameru.
I nitko to neće moći ispričati bolje od mene.
Nitko nije spreman za ovo.
Kad sam preko noći završila na svakoj emisiji,
bila sam jako sretna…
ŽIVOT JE KUL!
…ali i pomislila sam: „Zašto sam ovdje? Zašto ja?“
Stvorila sam ovu curu.
Poboljšanu verziju sebe. Kombinaciju svojih fantazija.
Mala sirena.
Princeza.
Hélène Ségara.
Priscilla. Ariana Grande.
Sve kojima sam potajno htjela ličiti.
No stvar je u ovome.
Izgubila sam pravu Angèle.
IZGUBLJENA
Ne znam tko sam.
TKO SAM JA
TKO JE ANGÈLE?
BRUXELLES, BELGIJA
Građani moraju ostati kod kuće
kako bi izbjegli bilo kakav fizički kontakt
izvan kruga uže obitelji.
Sva su okupljanja zabranjena.
Lockdown, prvi dan.
Danas je 14. 3. 2020. g.
Nisam sigurna kako će sljedeći tjedni izgledati.
U lockdownu smo…
Nemam što raditi, pa eksperimentiram.
Lockdown, peti dan.
Imam osjećaj da su prošle dvije godine otkad sam nešto napisala.
Danas je 19. ožujak. Ovo će trajati zauvijek.
Dosta mi je
života u lockdownu.
Isprva nisam htjela stvarati. Govorila sam si da ne trebam raditi
i da sam uzela pauzu.
Izgradila sam si utočište.
S hi-fi sustavom i svime. Vrlo „uradi sam“.
Tad sam napisala mnogo toga.
Zašto zvuči ovako?
Zašto je tako zasićeno?
BRUXELLES, VOLIM TE
20. TRAVNJA 2020.
U lockdownu sam počela razmišljati o drugom albumu.
Nisam prije. Bila sam zauzeta turnejama i promoviranjem.
Nisam imala druge nego se pitati:
„Što ćemo sad?“
Imala sam sreće da je moj prvi album bio hit.
No imala sam 20 godina kad sam ga napisala. Sad imam 25.
Život mi se jako promijenio u pet godina.
Svašta sam doživjela. Ne mogu pjevati o istim stvarima.
Ne sviđa mi se. Iritantno je.
Očekuje se da budem jednako uspješna. Prirodno je osjećati pritisak,
ali mislim da ću otići u drugom smjeru i pokušati nešto osobnije.
Ne znam kamo će me ovo odvesti.
TKO JE ANGÈLE?
Zaboravila sam kako je to biti sam s klavirom.
I postavljati si pitanja poput: „O čemu želim pričati, pjevati?“
LOCKDOWN, 36. DAN
Jedanput
Nikad ne odustaj
Dvaput
Za svu ljubav koju imam
Triput za tebe
Gdje si?
Da nije bilo pandemije,
vjerojatno bih putovala, tulumarila…
Ne bih se ovako izravno suočila s tim strahovima
da sam ih mogla izbjeći.
Pepette.
Odaja tajni.
Imam hrpu brola.
BROL, MUŠKI ROD NERED, KAOS (BELGIJA)
Pravog pravcatog brola.
Ovdje možda postoji bilježnica tajni.
Nemam svoju bilježnicu?
Pepette je zapela.
Zašto si zapisivala sve
U bilježnice
Tajni
Jedna bilježnica tajni.
JEDAN ŽIVOT
TKO JE ANGÈLE?
Puno pišem jer moram pisati.
Zato pišem pjesme.
Oduvijek pišem u dnevnike. Imam ih mnogo.
Ovo je samo početak.
Još nisam imala pjesme.
Nevjerojatno kakve loše stvari pišem.
Pisala sam grozne tekstove.
„Na mreži i povezan, ali sa mnom ne. Čekam znak.“
Prvi tekst „Je veux tes yeux“.
Melodija je bila drukčija.
Na mreži i povezan, ali sa mnom ne Čekam znak, ali uzalud je
Na mreži i povezan, ali sa mnom ne
Čekam znak, ali uzalud je
Dobro da sam promijenila melodiju.
NAPISANO S 23 GODINE
„Kasno je. U svom sam stanu u Parizu. Želim čitati stare bilješke.
Više ne znam tko sam.“
TKO SAM
„Radim više nego što dišem.
Gušim se.
Što me čini sretnom? Uspjeh?
Svih 350 000 pratitelja?“
TRI MILIJUNA PRATITELJA
„Deset milijuna pregleda ‘La loi de Murphy’?
Ono što me usrećuje je lažno.
Ja, moj imidž. Rasturam.
Ja, ja i pjevačica Angèle.
Ostalo je besmisleno. Sramim se toga.
Osjećam prazninu kad dođem kući
jer shvatim da je sve ovo besmisleno,
lažno, neopipljivo.
Nekoć sam bila živa. Puna sumnji, pitanja, žudnji.
Sad mi je uspjeh jedina žudnja.
Od ostalog bježim. Prije sam bila slobodna.“
Eto ga. Ludo.
PRIJE SAM BILA SLOBODNA
Ne bih mijenjala svoj život za onaj koji sam prije imala.
Čak i da mogu.
Ovo što mi se događa je prekrasno. To sam htjela.
Naporno sam radila za to. To sam oduvijek htjela.
STVARNI ŽIVOT
Bit ću jedna od onih drugih žena
Onih koje ti pružaju zadovoljstvo
Tvoje igre bit će naše
Ako to želiš
Pokazat ću ti svoj sjaj
Da ponovno rasplamsam plamen taj
U zlato ću se pretvoriti
Samo da me zavoliš ti…
-Halo? -Da, halo.
Bok, mama.
Možemo se naći u nedjelju navečer.
-Da, može. -Možemo jesti pomfrit za promjenu.
-Čuvaj se. Vidimo se u nedjelju. -Volim te, mama.
-Volim te, draga. Bok. -Da. Bok.
Pogledajte. Kad sam bila mala, ono je bio toranj.
Za mene je bio kao Svjetski trgovački centar.
Nikad nisam znala čemu služi.
Ono je bila moja osnovna škola.
Idemo vidjeti moju školu.
Nevjerojatno je
biti ovdje.
Naći se ovdje.
Krokodili!
Sigurno sam potratila pet godina života čekajući bus ovdje.
Moji roditelji uvijek su malo kasnili.
Stižemo u Linkebeek.
Odjenula sam Pepette džemper da imamo isti outfit jer sam luda.
Baš je slatka.
Prekrasno je ovdje.
Ali brzo vam postane dosadno.
Doslovno smo usred ničega. To je dom.
Idemo vidjeti baku.
Pepette! Dušica moja mala.
Hej.
Snimam.
Zdravo, slatkice.
Hej.
Jesi li vidjela stvari tamo?
Hej! Ona je Laurence Bibot, a ti si Angèle Van Laeken. Da!
Kako si?
Jako dobro.
-Je li to Aperol Spritz? -Ne, to je grenadina.
Angèle?
-Što? -Kako si?
Dobro.
NAPISANO S 13 GODINA
„Mlada sam. Imam genijalne prijatelje.
Volim svoju školu. Moji su roditelji i brat super.
Volim glazbu, volim zabave.
Volim klavir.
Volim slatkiše.
Volim se igrati, vrištati, plesati kao da nitko ne gleda.
Volim pjevati. Stare američke filmove. Audrey Hepburn.
Kad bih nastavila objašnjavati zašto sam danas sretna,
počela bih plakati bez razloga.
To je stvarni život.“
-Sve predstave. -Smiješno.
Dobra stara vremena.
„Bravo, Martine.“
Listopad 1996. g. Imala sam godinu dana.
Niti toliko.
Bila sam na pozornici s deset mjeseci.
Tad si imala…
-Nesvjesticu? -Napadaj zadržavanja daha.
Tako je.
Tad si počela pokazivati svoju groznu narav.
Točno.
Ali pogledaj me danas.
Pogledaj to, dušo.
Bebo.
Vi ste novorođenče, gospođice, zar ne?
Tko je to, Roméo? Kako ti se zove mlađa sestra?
-Angelo. -Ne, Angèle.
-Da, Angèle. -Nije dečko.
Imena imaju priču za nas.
S Roméom sam već dovoljno pretjerala.
Izabrali smo Roméo… Johnny. Uvijek dobar izbor.
Elvis. I Kiki.
Kad sam zatrudnjela,
nisam znala spol.
Iako sam vjerovala da će biti curica. To sam htjela.
Stoga sam opet htjela legendarna imena, da.
Razmišljala sam o ženama koje su ispisale povijest.
Kleopatra je bila malo previše.
Joséphine će joj biti srednje ime zbog Joséphine Baker.
Odlučili smo… Ne, ja sam odlučila. To bi bilo iskrenije. Izabrala sam Angèle.
Bila je sjajno dijete. Prekrasna djevojčica.
Nikad nije bila ružno pače.
Bavila sam se manekenstvom.
Vidjela sam jako lijepe djevojke. I vidjela sam koliko su tužne.
Pomislila sam: „Čudno. Nije li ljepota ipak više prokletstvo?“
Rekla sam Angèle kad je imala četiri ili pet godina:
„Slušaj. Jako si lijepa.“
Bile smo u autu.
„Jako si lijepa.
Ali to neće biti dovoljno.
Lijepa si. Znamo. Ali radi na nečem drugom.“
MAJKA
Jesi li si vidio majku? Kroz jedno unutra, kroz drugo van.
Znaš li što je rekao? „Operi si guzicu, droljo.“
Laurence Bibot.
Poznata i kao Marinette.
Odrasla sam s poznatim roditeljima. Moja je majka glumica.
Moj je otac pjevač.
Stoga je slava nešto što mi je oduvijek poznato.
Nije mi novo.
Oba su mi roditelja umjetnici. Jako su kreativni.
Bili su pod svjetlima reflektora.
Bili su poticajni, duhoviti.
Znali su se nametnuti.
Možda katkad malo previše.
Brat i ja imali smo sreće da to doživimo. Iako su bili popularni samo u Belgiji,
što je bilo nepretenciozno,
i dalje smo se osjećali kao da odrastamo u njihovoj sjeni.
DNEVNIK
OPREZ, NARCISOIDNA OSOBO
NE SHVAĆAJ OZBILJNO OVU VELIKU MANU
Pogledaj ovo.
Zanimljivo je. Malo tužno.
„Kad god spomenem roditelje, ljudi odmah spomenu njihove poslove.
‘Slušaš li ga na radiju? Mama je još smiješna?
Snimaju li se? Vidio sam ti mamu na TV-u. Rastura.’
Nije me briga.
U ovom trenu kažem da su nemogući.
Ljudi me ne vide. Ja sam samo njihova kći.“
Ludo. Prvog svibnja 2011.
JA SAM SAMO NJIHOVA KĆI
Igrajte se tamo.
Djeca su patila zbog naše slave. Nismo bili svjesni toga.
Bili su djeca slavnih roditelja.
Kad smo obavljali kupnju u supermarketu,
ljudi bi nam prilazili.
A djeca…
Jednom su nam rekli da nije uvijek lako. Nismo bili svjesni toga.
Sad jesmo.
Sad kad je obrnuto.
Mi nismo…
Ponekad ja…
Ja sam samo otac slavne djece.
OTAC SLAVNE DJECE
Bruxelles stiže!
To je sigurno bilo posebno za mog oca.
Onaj „vau“ osjećaj.
Baš kao i za mene kad sam vidio sestru kako rastura
iako sam i ja bio u tome i gradio svoju karijeru.
Zamislite kako je bilo mom tati. Ima skoro 60 godina.
A njegova djeca…
Krenimo od mene. Ja sam radio svoje.
Bio je totalno zapanjen.
„Koliko pregleda ovaj tjedan?“
Rekao sam: „Deset tisuća.“
„To je suludo.“ Bio je šokiran.
BRAT REPER
SESTRA SLAVNOG BRATA
KĆI SLAVNIH RODITELJA
Oni su postali roditelji slavne djece. Suludo.
I dalje se mnogo ispričavam što sam ovdje.
Ali…
Samo sam tražila priznanje.
Sebe kao osobe.
Kao pojedinca, neovisnog o svojim roditeljima.
Dobro. Čekaj, nisam sigurna.
Kad sam svirala,
osjećala sam da nešto vrijedim. Da imam što reći.
Srećom, Ania, moja učiteljica klavira, odmah je vidjela da imam nešto.
Stoga me ohrabrivala.
Ljudi bi pitali tko svira klavir. „Angèle.“
Opet sam se osjećala vrijedno.
Osjećala sam se cijenjeno.
Ali nisam mogla sama svirati u svojoj sobi.
Ako su ljudi bili prezauzeti, nisam mogla glasno svirati.
Nisam mogla preglasno pjevati.
Nisam htjela privlačiti pozornost.
Stoga sam naučila nježno svirati.
I nježno pjevati.
To je dobro.
Moj je otac bio zahtjevan jer mu je to bio posao.
Kad bih svirala klavir, često bi govorio:
„Moramo još poraditi na tome.“
Mislio je da nisam dovoljno marljiva.
La…
Re…
Hajdemo zajedno.
Nismo mogli samo tako svirati… To nije bio samo hobi.
„Zašto je moj otac tako…
Prvo, iritantan…
Drugo, zašto želi da budem profesionalni glazbenik?
To je njegov posao. To ne znači da treba biti moj.“
Hajde.
„Glazba zahtijeva mnogo više truda.
Žao mi je, Marka.
Ne volim glazbu kao ti.
Volim klavir. Zaista.
Ali to mi nikad neće biti posao.“
„Volim klavir. Zaista.
Ali to mi nikad neće biti posao.“
Dobro ste pročitali. „To mi nikad neće biti posao.“
Nevjerojatno.
MOJE MJESTO
BRUXELLES 2, PRVI STIH OK
Dugujem svoje ime tebi
Bruxelles, volim te
Nedostajao si mi
Kvragu.
To je to.
Nije tako teško.
BRUXELLES VOLIM TE
Lockdown nije bio lak.
Ni za koga.
Živjela sam na različitim mjestima. Zapela sam u Parizu neko vrijeme.
Jebemu!
Dva.
Nije li to zanimljivo?
Samo malo.
Volim Pariz. Prekrasan je. Ima sve što trebate.
Ali to nije dom.
Htjela sam napisati ljubavno pismo gradu u kojem sam odrasla.
Bruxelles, volim te
Ti si mi najdraži
Bruxelles, volim te
I te su sitnice, jednostavne i osobne stvari,
bile nit vodilja drugog albuma.
Možda nije tako univerzalan kao prvi.
Neće promijeniti svijet, ali to je najiskrenije i najbliže tome tko sam.
Mislim.
Mislim da glazbeno stvaralaštvo,
budući da je to bio tatin posao, nije mi moglo biti samo hobi.
A istovremeno, nisam htjela da postane profesionalno.
Zapela sam između tog dvoga.
Znala sam da sam talentirana i da mi se sviđa,
ali nisam htjela ići dalje s time. Nisam htjela raditi tatin posao.
Mislila sam da je to težak posao.
Čak i štetan za njegovo mentalno zdravlje.
Tako bih to sažela.
Bila sam protiv pametnih telefona.
Imala sam Nokiju.
Nisam imala Snapchat, Instagram.
Samo Facebook.
Jako dobra prijateljica rekla mi je:
„Obožavat ćeš Instagram.“ Rekla sam: „Ja? Obožavati?“
Rekla sam: „Ne, hvala. Ne zanima me privlačenje takve pozornosti.“
IME I PREZIME
KORISNIČKO IME
PRIJAVI SE
Prijavila sam se na Instagram.
Budući da sam studirala glazbu,
mislila sam da ga mogu koristiti za stvaranje glazbe.
Samo jedna stvar mi smeta
Znaš da mrzim spavati sama
Nježno me ubija svojom pjesmom
Nježno me ubija…
Onda sam počela pjevati
i snimati videe.
Kako bih izbjegla kritiku,
zbijala sam šale.
Bilo je lakše smijati se i oblačiti kostime.
Samo raditi grimase.
Tako da poručim ljudima da se ne shvaćam ozbiljno.
Hvala, doviđenja.
Napokon
Moja je hrana stigla
Nemam samopouzdanja, no nemam pratitelja.
Nemam što izgubiti. Samo prijateljicu koja me nagovorila. Nekoliko prijatelja.
Neki od njih saznali su da pjevam i ostali iznenađeni.
Moji prijatelji iz djetinjstva saznali su da pjevam. Ali isprva je to bilo sve.
Jako se dobro sjećam
prvih nekoliko reakcija koje sam dobila.
Sjećam se Sylviene.
ŠEST LAJKOVA
PRIJAVLJUJEM SE ZA POZICIJU MENADŽERA!
Dobro poznajem Angèle, da.
Poznajem je već 21 godinu. Da.
Pohađale smo istu školu. Živjele smo blizu.
Čuvala sam Angèleinu grupu u vrtiću.
Kad sam imala 16 godina, čuvala sam nju.
Roditelji su je ostavljali kod mojih kad bi išli na turneju.
Prvi sam put vidjela Angèle na Instagramu
u njezinom prvom videu. Objavila sam komentar iz šale.
Rekla sam da se prijavljujem za poziciju menadžera.
Tad sam znala da se samo zabavlja.
Ali znala je pjevati. Imala je osobnost. Imala je ono nešto.
To nije bio moj posao, ali zašto ne pokušati?
Tad sam bila žedna projekata. Htjela sam raditi mnogo toga.
Imala sam osjećaj da Angèle ima veliki potencijal.
Nagovarala sam je da izađe iz sobe
i nastupa po barovima.
Jako je oklijevala.
Pitala je što radimo.
Rekla bih: „Zatvori oči. Vjeruj mi.“
Tako smo počele.
Dodaj mi selotejp.
Šaljem video sebi.
Kako je to družiti se s osam godina mlađom klinkom?
Osjećam se jako zrelo.
Uvijek klečim.
Angèle mi je dala nadimak „Odvažna Sylvie“.
Dobro mi pristaje.
Angèle je ta koja se boji. Ne usudi se ništa.
Ja želim razbijati vrata.
Zato sam „Odvažna Sylvie“. Drago mi je.
ODVAŽNA SYLVIE
MENADŽERICA
7. OŽUJKA 2016.
Bila sam ondje gdje sam trebala biti. Dobro sam se osjećala.
Pomislila sam: „Glazba je moje mjesto.“
Jako sam se bojala neuspjeha.
Uz oca pjevača i majku glumicu
mislila sam da moram dokazivati da nisam samo curica.
Nisam pričala o tome…
Nisam htjela njihovu pomoć ili privući njihovo zanimanje.
Bilo bi me sram da nisam uspjela.
Sylvie je vjerovala u to.
Rekla bi da će biti nevjerojatno. Nisam vjerovala u to.
Sylvie je razmišljala o nastupima u Archiducu,
poznatom jazz baru u Bruxellesu.
Studirala sam jazz glazbu. Teško sam se uklapala.
Pitala sam se zaslužujem li to. Još sam učila.
Imala sam nastup i bio je rasprodan.
Ondje sam upoznala Nicolasa, mog drugog menadžera.
Sve zahvaljujući Sylvie.
Sylvie me izvukla iz sobe. Izvukla me iz mog obiteljskog doma.
JEBENO VOLIM SVOJ ŽIVOT JEBOTE
UZBUĐENJE DANA
Nicolas je dobio poziv.
Damsova je ekipa tražila nekoga za klavijature.
I…
Nisam sigurna kako je moje ime
čudesno spomenuto.
Ne znam kako je
došlo do toga da ja otvorim koncert.
Zvao me
producent Damsove turneje.
Pitao je bi li Angèle htjela svirati klavijature na Damsovoj turneji.
To nas je iznenadilo.
„To bi bilo fora, ali bi li i otvorila koncert?“
Nisam shvaćao što govorim dok sam to izgovarao.
Nisam zamišljao
kako bi bilo da otvori Damsov koncert. Pred njegovom publikom.
Damso nije htio da mu reper otvori koncert.
Nije znao moje pjesme. Nisu bile objavljene.
Nije čuo nijednu moju pjesmu.
Čuo je samo moju obradu „Bruxellesa“ na klaviru.
Bruxelles, ljepoto moja
Vidimo se uskoro
Čim Pariz…
Mislio je da je ta obrada super.
Pomislio je: „U redu. Bit će dobro.“
U to vrijeme
Damso je imao golem utjecaj.
I sve što je dotaknuo moglo je postati zlato.
Kad me pitala, koliko god sam volio Damsa,
rekao sam:
„Ne, luda si. Njegova publika nije spremna. Neće ti dati priliku.“
GARDEROBA - ANGÈLE
Nudili su mi nešto nevjerojatno,
iako tad nisam slušala rap.
Bila sam sva u jazzu.
Počela sam se baviti glazbom, ali nije me to zanimalo.
„Zašto ja? Kakve to ima veze sa mnom?
Što mogu izgubiti?“
To je bila velika dilema.
Moja je majka rekla: „Idi. Nemaš što izgubiti.“
To je bila istina. Tad nisam.
STRASBOURG, 5. LISTOPADA, 2017.
PRVI KONCERT
Hajde!
Iza pozornice sam. Čujem da je publika već nabrijana.
Svjetla su se ugasila.
Upalila su se i izašla sam.
Odmah su me izviždali.
Dvije tisuće ljudi zviždi.
Zvižde kao da uopće nisam dobrodošla.
Sjećam se da sam izvadila mobitel da snimam.
Čula sam kako ljudi počinju vrištati.
Shvatili smo da ljudi ne uživaju.
Zviždali su.
Vrijeđaju je. Pomislili smo: „Sranje.“
Nico i ja smo se pogledali i rekli: „Koji nam je vrag bio?
Zašto smo to učinili? Uništit ćemo je. Neće više imati samopouzdanja.“
Damso je izašao.
On nije ništa vidio.
Ljudi su počeli klicati. Ja sam svirala
i mislila: „Koji je to vrag bio?“
Mislim da je bilo teško.
Nisam znao.
Bio sam u svom filmu.
Kasnije sam saznao da je bilo zeznuto.
Pljesak za Angèle.
Mislili su da sam lud što to radim. Ako mi se netko sviđa, ne razmišljam.
Bilo je prirodno. Nisam mislio da ću prekršiti pravila.
Guram nekoga čija mi se duša i energija sviđaju.
Stoga, idemo. Znaš?
Objavio sam nešto na Instagramu i tražio ljude da je podrže.
Jer je zaista teško.
SLABO SE VIDI, ALI RASTURIT ĆE
Otišli smo kući.
Raspoloženje je bilo loše.
Sylvie je odmah zaspala.
Ja sam ležala u krevetu i buljila u strop. Još sam čula kako ljudi viču.
„Hoće li biti ovako tri mjeseca?“
Počela sam razmišljati. „Kako ću se nositi s time?“
Nisam to htjela smatrati neuspjehom.
To bi bilo najgore za mene.
Istovremeno, nisam znala kako izbjeći
suočavanje s takvom žestinom.
Stati pred publiku koja me ne želi na pozornici.
DRUGI KONCERT
Kako se osjećaš?
Kao i inače. Nervozna sam. Ali treba to učiniti.
-Što si radila prije? -Kakala sam.
Malo je umorna.
Gdje je Angèle?
Ovdje je.
Izlazim na pozornicu.
Nisam sigurna što mi je tad prolazilo kroz glavu,
ali počela sam se osjećati odlučno.
Barem sam to osjećala.
Jer duboko u sebi nisam imala samopouzdanja.
Rekla sam si: „Promijeni pristup.“
Nisam htjela dati ljudima priliku da mi daju do znanja da nisu zadovoljni.
Idemo.
Dobra večer! Kako ste?
Jeste li spremni?
Da!
Ja sam Angèle. Drago mi je što sam večeras ovdje.
Hvala, Damso, na pozivu.
Zadovoljni su.
Angèle!
Jedanput
Dvaput
Triput za tebe
Usprkos svemu, ljudi su počeli izgovarati moje ime.
Skandirali su moje ime.
To je bila pomalo i šala.
Ljudi nisu očekivali mene na pozornici, pa je to morala postati šala.
Bili smo čiste suprotnosti, pa je to bilo smiješno.
Mislim da sam iskoristila taj apsurd najbolje što sam mogla.
Nije imao nikakve koristi od toga da me podrži i pruži mi vidljivost.
Učinio je to zbog glazbe.
Jer mu se svidjelo što radim.
Ludo je da se to nastavilo.
Radimo na novim projektima.
Super je što smo izgradili nešto trajno.
Mnogo sam naučila s njim. Poslije mi je pomogao.
Nakon toga bila sam motiviranija.
I uvijek sam imala osjećaj da moram dokazati nešto na pozornici.
Odjednom sam to jednostavno morala prihvatiti. Bez varanja.
Bez želje za udovoljavanjem.
Jedanput, nikad ne odustaj
Dvaput, za svu ljubav koju imam
Triput za tebe
Počela sam sama pisati.
Otad sam se počela osjećati ispunjenije jer sam to bila ja.
Nešto bi mi palo na pamet i znala sam kako to napraviti.
Ova je mlada dama viralna
u francuskom i nizozemskom govornom području.
Zove se Angèle. Njezina je pjesma „La loi de Murphy“.
Angèle, „La loi de Murphy“.
To!
Luda snimka uživo.
Bože.
Jedanput, nikad ne odustaj
Ono što se dogodilo je sjajno. Nisam mogla ni zamisliti
da će se sve tako brzo poklopiti.
Nismo znali ništa o promoviranju albuma.
Nismo ništa planirali.
Nismo uopće bili spremni.
Objavili smo video.
Nisam imala izdavačku kuću.
Nisam imala mnogo resursa. Bili smo neovisni.
I milijuni ljudi reagirali su na to.
Promatrala sam kako se to događa u svom malom stanu u Bruxellesu.
Nisam znala što se događa. Vidjela sam komentare.
Osjećala sam da to postaje nešto.
Pomislila sam: „Možda sam napravila veliku pogrešku.
Možda se ovo izmiče kontroli.“
SRETNA?
Jako me strah jer e-mailovi… Kad sam ovo poslala?
Dobro, u 17.20 h.
„Bok, Sylvie i Nicolas. Želim se ispričati zbog svoje krize.
Znam da naporno radite. Ne želim vas kriviti za svoje strahove.“
Ovo mogu poslati bilo kad…
„Želim da znate tko sam zaista.
Na pozornici se trudim biti hrabra.
Radim to jer je ovo velika prilika. To otvara vrata.
Sve je ovo nevjerojatno.
Ali ovo je za projekt ANGÈLE.
Zaista se ne mogu žaliti.
Ne bi imalo smisla žaliti se jer se nismo mogli nadati boljem.
Ali kako to da ne mogu spavati već mjesec dana
i da imam napadaje panike i plačem pet puta dnevno?
Osjetljiva sam i tjeskobna.
Ne mogu odvojiti osobno od profesionalnog.
Moram se suočiti s posljedicama.
Plaši me to što mi se događa.
Mislim da nitko ne zna jer je presuper da bude strašno.
Ali od prošlog ponedjeljka
moje je pravo lice na YouTubeu.
To sam zaista ja. I ja sam to htjela.
Počinjem se osvrtati na to što se događalo.
Počinjem dobivati poruke i ponude.
Moram se sama suočiti s time.
Ako to ne upali, to će biti moj neuspjeh.
Ne želim biti diva i govoriti da me nitko ne može razumjeti,
ali mislim to što kažem.
Izvan sebe sam. Opet imam napadaje panike.
Znam da se neće promijeniti i možda postane gore,
ali bilo bi super da shvatite odakle sve ovo dolazi.
Želim vam zahvaliti na svemu što radite. Premalo to govorim. Zaista to mislim.“
Ludilo.
Dakle…
Ludilo jer sam to mogla napisati prije tjedan dana.
To je umirujuće. Znači da sam vjerna sebi.
Istodobno, to podsjeća na čudno razdoblje.
Kad je „La loi de Murphy“ izašao,
nije mi bilo zabavno. Da, to je bio početak svega.
U jednom sam trenutku bila jako bezbrižna i slobodna.
Stvarala sam glazbu, ali mogla sam izlaziti
i tulumariti s prijateljima, ali i dalje se baviti glazbom.
Bilo mi je zakon.
No odjednom je pjesma objavljena.
Ljudi su reagirali. Dobila sam prve poruke i kritike.
Odjednom sam se morala suočiti s nečim nasilnim.
Dobivala sam povratne informacije od milijuna ljudi.
Sama doma u pidžami, masne kose.
Neopranih zubi.
Gledaš svoj ekran i vidiš tisuće pregleda,
i tisuće ljudi svuda oko tebe. Osjećaš se paranoično.
Bila sam paranoidna kad je „La loi de Murphy“ izašao.
Imala sam osjećaj da me svi gledaju. Iako nikoga nije bilo briga.
Plakala sam nakon toga. Tad bih plakala cijeli dan.
Bojala sam se.
Pitala sam se u što se upuštam.
Možda sam se toliko bojala
jer sam duboko u sebi znala
da to neću pustiti.
Da je to ono što sam željela.
Htjela sam da se to dogodi.
Ali dio mene se pitao
što će se dogoditi.
ANGÈLE, ANTI-MUZA POSLANA S NEBA
Playboy se javio. Željeli su poboljšati svoj imidž.
Znam za taj časopis.
Htjeli su napraviti moj profil.
ČETVRTI BROJ, RUJAN 2017.
Objasnili su da će sljedeći broj
biti posvećen feminizmu
i ženskim glasovima.
I da neće biti seksualno. Oklijevala sam, ali pristala sam.
Moglo bi biti zanimljivo pričati o mojoj glazbi.
To je u suprotnosti s onime što rade. I stvari se mogu promijeniti.
Intervju je dobro prošao.
Kad sam vidjela časopis, isprva sam bila iznenađena.
Mislila sam da je ono što su rekli
bilo neiskreno.
Štoviše, fotografija koju su izabrali…
Snimili smo je nekoliko mjeseci ranije.
Odlučili smo je ne objaviti
jer sam bila mlada plavuša s crvenim, napućenim usnama.
Mislili smo da je previše zavodljivo.
Tad sam se bojala da će me seksualizirati protiv moje volje.
Bilo mi je neugodno zbog te slike.
Njih je jako zanimala ta slika.
Zabranila sam im da je koriste. Znala sam da će biti krivo protumačena.
Otvorila sam časopis i otkrila
da su je upotrijebili iako sam rekla ne.
Prava je trauma uslijedila dan poslije.
I belgijski su tabloidi objavili tu sliku
s naslovom…
„Kći Laurence i Marke gola u Playboyu.“ Svi moji strahovi na jednom mjestu.
Odnosno, da sam kći slavnih roditelja, sestra slavnog brata,
i to u seksualnom kontekstu.
Moja najgora noćna mora. Osjećala sam se poniženo.
Tad mi je samopouzdanje tek počinjalo rasti.
Osnovala sam svoju diskografsku kuću.
Bila sam neovisna. Više nisam živjela s obitelji.
Uspjela sam sama. Pišem pjesme…
Počela sam si govoriti
da mogu to sama.
Nakon tog prvog članka
sve se svelo na to da sam samo cura.
Lijepa plavuša koja se skida za muškarce
jer je to jedini način da bude primijećena.
GLASOVNA PORUKA, 30. RUJNA 2017.
Oprosti, jučer,
u jednom od onih časopisa, napisali su najgore stvari o meni.
„Kći Laurence Bibot i Marke gola za Playboy.“
Plakala sam cijeli dan. Ne mogu prijeći preko toga. Čini se da ne mogu ništa.
Svijet je grozno mjesto gdje me ljudi žele prodati
i koristiti moju sliku…
Imam 21 godinu.
Provodim život
pokušavajući slati dobre poruke ljudima, pisati lijepe ljubavne pjesme…
Jako pazim što radim, što pokazujem
i želim biti prirodna.
Mrzim ovaj površni svijet
gdje su cure seksualni objekti.
Sad to izmiče kontroli. Našla sam se usred toga.
Najgori naslovi
koji spominju moje roditelje.
To je javno poniženje.
Ne osjećam se dobro. Ne želim svirati. Više ništa ne želim raditi.
Slijedili su mjeseci kontroliranja svega što ljudi mogu vidjeti.
Taj me događaj jako pogodio.
Ali osjećala sam se i odlučno.
Više nikad neću biti sestra slavnog brata ili kći slavnih roditelja.
To nisam ja. Ja sam netko.
Previše radim da budem povezana s time.
Najviše me pogodilo kad sam shvatila da se i danas,
čak i ako to nije imidž koji sam htjela, a mogao je biti,
negativno gleda na curu koja tako pozira.
Da se treba sramiti. Da to zaslužuje biti u novinama.
Svi samo žele pare
Samo ih to napaljuje
Svi samo slavu žele
Samo ih to pokreće
Čemu to uopće?
Usamljen si iza svog ekrana
Razmišljaš o tome što će ljudi reći
Ali čini se da njih nije briga
Čudno je pomisliti da su svi ti auti
došli zbog mene.
Kao oni… Oni dolaze na moj koncert. Tako čudno.
I oni.
Onaj čovjek koji piški ondje… On će vidjeti moj nastup.
Znaju tko sam
i odlučili su provesti subotu navečer
na mom koncertu.
Deset, devet, osam, sedam,
pet, četiri, tri, dva, jedan…
Sretan novi Brol!
To je to. Brol je izašao, prijatelji. Hej!
Sve je to za mene
Jako sam sretna
Čekamo ovaj album godinu dana.
Napokon je izašao. I već je hit.
Karte za Olympiju rasprodane su za dva sata.
Jesi li sretna kao i mi?
Jesam, ali nisam toga svjesna. Za razliku od svih ostalih.
JESAM LI SRETNA?
-Stigli smo? -Da.
Jebote.
Ti bokca! Nema šanse!
Ići ćemo ovako…
Je li gužva?
Nije moguće.
Nema šanse.
Ne…
Nema kraja.
Stigla je!
Teško je to razumjeti.
Trebam ljude koji slušaju moju glazbu.
Istovremeno, nije pošteno
što me ljudi toliko vole, a ja ne mogu uzvratiti.
Pogotovo za nekoga tko voli interakcije. Svjesna sam da ne mogu zaista uzvratiti
ljubav koju mi publika pruža.
Mogu uzvratiti nastupom,
pisanjem pjesama, ali to je to.
Ne mogu svakoga od njih vidjeti na način
na koji oni vide mene.
Nejednako je i frustrirajuće.
Udaj se za mene!
Žao mi je.
Moram na vlak.
Nismo vas sve mogli pustiti unutra. Zaista mi je žao, ali…
Angèle, udaj se za mene!
Prekrasna si!
Angèle!
Žao mi je. Hvala.
Angèle!
Kad ćeš se vratiti?
Nitko se ne ponaša normalno sa mnom.
Nijedna veza više nije normalna.
Sjećam se jednog festivala.
Sišli smo s pozornice.
Mnogo se ljudi htjelo slikati sa mnom.
Nije bio dobar trenutak. Nažalost, ne mogu lagati.
Spontana sam.
Ako sam tužna, ljuta ili se ne osjećam dobro,
ne mogu se pretvarati i samo se nasmiješiti.
Rekla sam curama
da ih ne mogu vidjeti.
Ljudi su me počeli vrijeđati.
Potpuno su poludjeli.
Sjećam se jedne žene s djecom koja je vikala:
„Hajde, zgrabite joj kosu!“
Djeca su me počela čupati.
Spustila sam pogled
i netko drugi je rekao:
„Ti si grozna zvijezda.“
Sjećam se
da nisam shvaćala kako smo došli do ovoga.
Razmišljala sam: „Što sam im ja?
Jesam li samo zvijezda?“
Da, jesam. Ne znaju me.
Ne znaju da sam ljudsko biće.
Nakon koncerta idem kakati kao svi ostali.
Za njih sam samo zvijezda.
I ako se ne slikam s njima, bezobrazna sam.
Na neki način,
kad se baviš glazbom
i postaneš slavan, postoji nešto prešutno u tome.
Sad pripadaš ljudima.
IZGUBLJENA
PRAZNA
SLOBODNA
TKO SAM JA
BAŠ SAM U GOVNIMA
…zabava
Bruxelles, volim te
BRUXELLES, VOLIM TE
Napravimo cijeli refren.
Zvuči super, zar ne?
Mali detalj s „Bruxelles, volim te“…
Bruxelles…
Da.
Bruxelles, volim te
Kako želiš, ali moraš odabrati.
Bruxelles, volim te
Zvuči li ovo bolje?
Bruxelles, volim te
A sad je…
Bruxelles, volim te
-Taj dio… -Da.
Pokušaj…
Bruxelles, volim te
Da. To je prirodnije.
Dobro je.
Učini to ovako.
Sljedeći tjedan idem na otvaranje Cannesa.
Imam neobrijane pazuhe.
Ne želim ih obrijati. Samo tako.
Jako su dlakavi.
Zapravo,
želim to učiniti, ali teško je
jer to ljudi neće podržati.
Ljudi mi kažu da ne mogu to učiniti.
A ja kažem da mogu.
U stvarnom životu ne bih ih obrijala.
Zašto bih to učinila za Cannes?
Dotjerana sam, ali ne želim to učiniti.
Ne osjećam potrebu da se obrijem.
Zašto bih to učinila?
Znam da će to dići prašinu.
Ne želim ni to.
Ne želim da se radi o tome.
Želim da ljudi pričaju o mojoj glazbi.
Ne o mojoj odjeći ili dlakavim pazusima.
Angèle! Ovamo!
Angèle!
„Sanjam o slobodi,
o tome da se oslobodim da mogu biti slobodna na pozornici.
O tome da imam samopouzdanja i ignoriram tuđe komentare.
O suncu, o haljinama koje ocrtavaju obline
bez seljačkih komentara na internetu.
O tome da me muškarac gleda bez osuđivanja i brige.
Bez želje da me posjeduje.
Sanjam o tome da se osjećam lijepo bez potvrde Instagrama.
Sanjam o sanjanju.“
Svi govore kao životinje
Ogovaraju svaku pičku
Ovo je 2018., ne znam što si umišljaš Ali ja sam više od životinje
Vidim da je rap moderan Što prostiji, to uspješniji
Vrijeme da raskrstimo s tradicijom
Cura bi trebala reći što misli
Daj da ti pjevam
Da se j…
Neću biti na radiju
Njezina pjesma „Balance ton quoi“, referenca na #MeToo,
postala je feministička himna u samo nekoliko mjeseci.
Daj da ti pjevam
Da se jebeš
Spontano sam napisala „Balance ton quoi“ nakon što me tip gnjavio u Bruxellesu.
Počeli su se slušati ženski glasovi
i umjetnici su se posvetili mijenjanju situacije.
Nisam mislila da imam legitimitet
išta reći o tome,
ali shvatila sam da imam glas.
Ljudi su se prepoznali u tome.
POP-FEMINIZAM OD BEYONCÉ DO ANGÈLE
FEMINISTIČKA I POP IKONA
POST-#METOO HIMNA
KAKO JE TO POSTALA FEMINISTIČKA HIMNA?
Je li jasno?
Kad cura kaže ne…
Čini mi se da to većinu vremena znači…
Ne.
Ne. Dobro.
Super ako je pjesma ukazala na to da postoje problemi.
Ali to se izmaklo kontroli.
Iako sam se potpuno slagala s tvrdnjama
i pokretu sam i danas predana, nisam sigurna da sam to htjela.
Biti toliko izložena.
Neki možda misle da se pravim pametna.
Ljudi će me uvijek za nešto okrivljavati.
Roméo Elvis našao se u središtu pozornosti zbog upletenosti u seksualni napad.
Pjevač je optužen na Instagramu
i ispričao se.
Rekao je da je koristio ruke
na neprimjeren način.
Mislio je da odgovara na poziv.
Što se tiče pjevačice Angèle, njegove sestre,
korisnici društvenih mreža tražili su je da cinka svog brata.
CINKAJ SVOG BRATA
#CINKAJSVOGODVRATNOGBRATA
ANGÈLE JE SUUČESNICA. ŠUTNJA ZNAČI ODOBRAVANJE.
KOLO SREĆE SE OKRENULO. OBRAZUJ SI BRATA, MOLIM TE
PROKLETA FEMINISTKINJO, IDI SE DRUŽITI SA SVOJIM BRATOM
Tri sam mjeseca jedva izlazila iz kuće.
Nešto je eksplodiralo u mom srcu i obitelji.
Jer kao i svi, naravno da osuđujem to što je moj brat učinio.
Bilo je tako nasilno i tužno
shvatiti koliko su neki likovali zbog toga.
Ja, feministica koja je progovorila.
Kao da sam ja odgovorna.
POŠTOVANJE
Kao da i ja moram ispaštati.
Kao da već nije bilo dovoljno teško slušati o tome.
Vidjeti svog brata u toj situaciji.
Ne.
Na Twitteru su tražili da odmah reagiram.
Inače bitka koju sam vodila ne bi imala smisla.
OSUĐUJEM
TO JE JOŠ VAŽNIJE BUDUĆI DA SE RADI O ČLANU OBITELJI
TREBA PROMIJENITI NAČIN RAZMIŠLJANJA
Toliko je seksističkog i seksualnog nasilja
da katkad mislim da nema nade.
Onda se osvrnem
i shvatim da se ljudi mogu polako promijeniti.
Ljudi mogu sve to osvijestiti.
Moja pjesma neće promijeniti stanje,
ali ljudi koji postaju svjesniji i progovaraju protiv toga hoće.
Bilo da se radi o mom bratu, najboljem prijatelju, kolegi…
Osuđivat ću sve protivno mojim uvjerenjima.
Treba promijeniti način na koji se tretiraju žene
i način na koji učimo muškarce kako se ponašati s njima.
ONA
Bože dragi…
I ovdje je sjajna.
Osim toga, nikad ne bih pomislila…
da će se baviti…
-Kaže se manekenstvom? -Da.
Draga moja…
Da je tvoj djed još ovdje,
bio bi ponosan.
Fantastično…
Kakvo prekrasno dijete.
Pravi je model.
Ti si prva koja vidi ove slike.
-Stvarno? -Da.
Nona Pilou nije bilo tko.
Naravno.
NONA PILOU
BAKA
Nona Pilou moja je baka. Jako sam bliska s njom.
Živi u drukčijem svijetu od mog.
Ona me spušta na zemlju
jer misli da je moj posao sjajan, ali ne razumije ga.
Iako sam radila sve te stvari, uvijek ću biti njezina unuka.
Zato sa mnom može biti prirodna i, najvažnije, iskrena.
Što ima?
Nona, što ti je draže?
Limun ili šećer? Tortica s limunom ili šećerom?
-Šećerom. -Dobro.
Ne.
Neće to tako ići, dušo.
-Da. -Skloni limenke.
Što misliš o mom stilu?
Malo je poseban.
Ne sviđa mi se baš.
Barem si iskrena.
-Da, iskrena si. -Pitala si što mislim.
Teško je.
Još iz rata…
NAPISANO S 24 GODINE
„Stvarno želim pisati.
Privikavam se na to da ne razumijem svoj život,
ali ovaj je put to bilo neočekivano.
Iako sam već razmišljala o tome. Nekoliko puta.“
ONA
ZALJUBLJENA
Angèle je nova velika zvijezda.
Sutra će njezina nova veza biti otkrivena.
Vidjet ćete na snimci.
Pažljivo gledajte. Ne možemo samo pokazati sliku.
Pažljivo gledajte. Sutrašnja naslovnica.
OPET JE PRONAŠLA LJUBAV
PARIZ, 18. STUDENOG 2019. RUKU POD RUKU - NIJE LI ŽIVOT LIJEP?
Ona…
Rekla je: „Nemoj reći noni.
Sama ću joj reći.“
Jedne me večeri nazvala.
Već sam znala.
I bila sam vjerojatno
malo odrješita u razgovoru.
Rekla je: „Nona, kako si?“ „Dobro.“
Počela sam…
Rekla je: „Što ima?“
„Ništa“, rekla sam.
„Moram ti reći nešto.“ Rekla sam: „Ne moraš.“
„Znam.“
To je to.
Tip me autao.
Bio je prvi koji je u eteru rekao da sam sa ženom,
iako mi je to bilo jako komplicirano
shvatiti i pojmiti.
Bilo je intimno.
On je to učinio iako…
Mislim, moglo je
uzrokovati probleme u mojoj obitelji.
Ona bi rado
da mi je mogla dati…
Kako da to kažem?
Više objašnjenja.
Uvijek sam pitala: „Zašto žena?“
„Zašto muškarac?“ uzvratila bi.
Možda je zbog mojih godina.
Ima toliko malo LGBT uzora
da sam dosta kasno shvatila da sam biseksualna.
Imala sam 23 godine. Nisam si mogla više lagati.
Nisam se morala suočiti samo s obitelji i njihovim pitanjima,
strahom da neću biti shvaćena,
nego i mišljenjem javnosti.
SRANJE, LEZBIJKA JE
ZAISTA MISLIM DA JE TO BOLEST
NABIJEM TI TVOJU JEBENU DUGU
FUJ, PRESTAJEM PRATITI
Problem je što su mi ukrali autanje.
Sjajno je da se mladi mogu poistovjetiti s gay javnim ličnostima.
Rado bih da sam mogla odlučiti kad i kako to učiniti.
Postoji razlog zašto se ljudi boje autanja.
Posljedice mogu biti brutalne.
Sad mi je samo važno
da se zaljubljivanje normalizira.
Bez obzira na rod.
Seksualna orijentacija javne osobe ne treba biti glavna vijest,
nego činjenica.
Rado bih da sam s 15 ili 16 godina imala više LGBT uzora.
Tako ne bih lagala sebi.
Pomisao na to me smiruje.
TVOJA KRALJICA
Kad bi samo znala kako je gledaš
Bojala bi se
Kad bi samo znala što misliš o njoj
Mogla bi ti nauditi
Ali daj joj malo vremena
Možda vam to omogući
Da opet budete zajedno
Sigurno će joj trebati vremena
Da zaboravi na svoju predrasudu
Htjela bi da večeras bude tvoja kraljica
Ali dvije kraljice zajedno Nisu baš prihvaćene
Htjela bi da večeras bude tvoja kraljica
Kraljevi te ne zanimaju To nije za tebe
Htjela bi da večeras bude tvoja kraljica
Ali dvije kraljice zajedno Nisu baš prihvaćene
Htjela bi da večeras bude tvoja kraljica
Kraljevi te ne zanimaju To nije za tebe
„Danas ti pišem jer si mi pomogla.
Brol je upravo izašao.
Razgovarali smo o tome s prijateljima. Super im je ‘Ta reine’.
Nisam je poslušala. Nisam ništa rekla. Dan je prošao.
Poslušala sam je doma. Kao da se obraćala meni.
Pjesma je napisana za mene. Narcisoidno je, ali osjećaj je sjajan.
Prvi put u životu netko mi se sviđao.
Cura iz mog razreda.
Da zna kako je gledam,
sigurno bi se uplašila.
Kakav vrtuljak emocija. Prvi sam put osjećala nešto prema nekome.
Znala sam da se događa, ali nisam to razumjela. Ne znam tko sam,
no kao da si me shvatila prije negoli sam shvatila samu sebe. Hvala na tome.“
NOVO RAZDOBLJE
Uvijek izgledam grozno kad koristim ovu kameru.
Možda zbog kose.
Neki dan
nagovorila sam…
Kuham čaj. Bučno je.
Nagovorila sam Laetitiju da posluša pjesme.
Prijateljicu, svoju PR-ovku u Belgiji.
Nagovorila sam je da posluša pjesme. Poslušala je i rekla:
„Ne znam baš za tekst.
U usporedbi s Brolom, osjećam se isključeno.
Mislim da ovo nije jednako dobro.“
Nije to rekla, ali osjećala se frustrirano
jer su na Brolu
sve teme kojima sam se bavila
bile univerzalnije.
Svi su se mogli poistovjetiti. Ovo je više introspektivno. Istina.
Doživjela sam mnogo toga otkad je Brol izašao.
Nije nužno povezano s glazbom.
Odrasla sam. Više sam odrasla osoba.
Više sam…
Spremnija sam razgovarati o ozbiljnijim temama.
Ne znam. Previše razbijam glavu.
I mislim da se zbog glazbe vrtim u krug.
To me živcira
jer imam osjećaj da ne mogu ništa.
Ovaj je video beskoristan. Žao mi je.
Ovo se dogodi kad stvaram glazbu. Ne dovršavam rečenice.
Pričam sama sa sobom kao stara baba i…
Stalno idem u kuhinju kuhati čaj.
Sumnjam u sve što napišem ili stvorim.
Osjećam se kao luzer. To se događa.
-JOŠ SI U LOCKDOWNU?? -DA :(
OVAJ LOCKDOWN TAKO DUGO TRAJE
DA, BAŠ
NADAM SE DA ĆU JEDNOG DANA MOĆI NASTUPATI NA PRAVOJ POZORNICI
JA SAM DUIN MENADŽER
OBOŽAVAMO ANGELE
BI LI HTJELA SURAĐIVATI NA NOVOJ PJESMI?
LONDON, 28. STUDENOG 2020.
Mali fakinu!
-To! -Kako si?
Lijepo te vidjeti. Kako si?
-Dobro. -Bok, draga.
Kako si? Dobro sam.
Dobro.
Našla sam se u projektu pop zvijezde.
Mogla sam promatrati, kao muha na zidu, kako to iznutra izgleda.
S jedne strane, bilo je impresivno
vidjeti tu apsolutno nevjerojatnu ženu.
Bila je talentirana i pristupačna. Više nego što sam mislila.
To me umirilo jer sam shvatila da možeš biti velika zvijezda
i ostati pristupačan.
Ne!
Možda jednog dana
To nestane
Ali ipak
Nisam baš sigurna
Poput lijeka
Bez tebe nisam ništa
Znam da se trudim
I gubim vrijeme u tvojim rukama
Imam vrućicu
Provjeri, možeš li?
Stavi mi ruku na čelo
U vrat me poljubi
A kad me dotakneš, dušo
Lice mi pocrveni
Imam vrućicu
Provjeri, možeš li?
Osjećala sam pritisak
jer mjesecima nisam nastupala.
Jer je ovo jedna viša razina.
Pitala sam se što zapravo radim ondje.
Pitala sam se to.
Iskreno.
Stvarno. Cura pjeva, pleše…
Mislim, rastura.
Pomislila sam da nisam ni upola tako dobra
i da idem kući.
Gdje je Linkebeek?
Baš sam uzbuđena.
Nisam sigurna da to želim za sebe.
Nešto tako veliko.
Ali ta energija, ambicija,
čak i ludost…
Manjak straha…
To me nadahnulo za dalje.
Za ono što slijedi.
KONAČNA VERZIJA „BRUXELLES, VOLIM TE“
Jedan, dva, tri! Da!
Bruxelles, volim te
Nedostajao si mi Bruxelles, volim te
Ti si mi najdraži
Bruxelles, volim te
Nedostajao si mi
Ti si najljepši
Da, jesi
Pariz me zove…
Dakle, Angèle?
-Ubijam se od posla. -Što misliš o albumu?
Zapravo sam dosta praznovjerna.
Nisam imala nikakvih očekivanja s prvim.
Trudim se ne imati ih ni sad.
Teško je.
Sve je po starom
Iako je rekla da neće biti kao prije
Sve je po starom
Iz perspektive glazbe jako sam zadovoljna time što smo učinili.
Zadovoljnija sam tekstom, ali znam da neće biti tako popularno.
Osobnije je.
Možda manje ujedinjuje. Iako nismo planirali da prvi bude takav.
To je bilo jako naivno.
Cilj je nastaviti raditi to što radim. Nastaviti živjeti i…
Zauzeti moje mjesto, više nego ikad.
Zato sam snimila ovaj album. Zauzela sam svoje mjesto.
Tako se dogodio prvi album,
ali sreća je na svakom koraku.
Morala bih imati jednake sreće s drugim albumom.
Ali trebam zauzeti i to mjesto i opravdati ga.
Sad sam ovdje. Moram dati sve od sebe.
NOVO RAZDOBLJE
U REDU JE ODMARATI SE
VODITI LJUBAV
NAUČITI REĆI NE
SLUŠAJ SEBE!
Ljudi me često pitaju imam li snove. I zapravo,
jednako kao i svi drugi.
Mislim da je moj san sad
više osobna potraga.
Ne toliko profesionalna. Nikad nije ni bila.
Sanjam o spokoju. O tome da sam okružena pravim ljudima.
O sazrijevanju, učenju iz vlastitih pogrešaka.
O tome da sam netko tko je dobar prema ljudima.
I kome se istovremeno ta dobrota vraća.
Da su moji roditelji imali normalnije poslove,
mislim da bi i moj bio normalniji.
Možda bih bila jako sretna.
Ali zapravo,
sjajno se zabavljam.
Obožavam svoj život.
Samo sam se morala prilagoditi
jer se to brzo dogodilo.
I
duboko u sebi, jako sam htjela da to uspije.
Samo nisam htjela neuspjeh.
Ne bih nekome naglas rekla da želim rasturiti.
Zapisala bih to.
Nisam to mogla reći jer…
Sigurno mi je donijelo sreću što to nisam rekla. Praznovjerna sam.
Mislim da nisam to rekla kako bih izbjegla neugodna iznenađenja.
Ako ne uspije, nitko neće znati da sam to htjela. Iako nije tako.
ANGÈLE - RASPRODANO, 10. PROSINCA
Želim joj…
sve najbolje.
Najbolje za nju.
Da sve bude u redu.
Sad osjećam kako ona postaje žena.
Počinje se zauzimati za svoja uvjerenja, svoje želje.
Govori o tome.
Prije je
bila mnogo tiša.
Mislim.
Pomislila sam:
„Je li moguće
da moja unuka postane zvijezda?“
Nisam se usudila to reći ljudima.
Rekla bih da stvara glazbu.
„Da, ali…“
Rekli bi: „Vidio sam Angèle na televiziji!
Postala je netko.“
-Znaš li da glumi? -Ne.
-Ne znaš? -Ne.
Nikad mi ništa ne govori.
Nevjerojatna je.
Otkad ima onog psa…
Dobro, snimam.
Pepette, piškila si?
Piškila si! Gdje si piškila?
Samo želim reći da je album gotov.
Mislim.
To me nasmrt plaši.
Kao i obično.
Ne znam kako će biti shvaćen.
Kako će ga publika slušati.
Ali to nije…
To više ne ovisi o meni.
Ovaj album sam ja s 25 godina.
Mojih četvrt stoljeća.
Činilo mi se da želim ostati svoja.
Ne biti ono što nisam. Nadam se da to nikad neću zaboraviti.
Uvijek ću biti cura iz Linkebeeka koja piše jednostavne pjesme.
Čak i ako život krene drugim putem, to će me uvijek pratiti.
Jer sve ovo…
sam ja.
Stanimo ovdje.
Sretan put.
KRAJ
Šališ se?
Tako mi zahvaljuješ.
Ravno ispred…
mog uspjeha.