Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
Angèle!
Angèle…
Annyi minden történt egyszerre, és olyan gyorsan!
Angèle, hozzám jössz?
Jó érzés szavakba önteni.
NAPLÓ
FULDOKLOM
KAMU
SIKER?
A saját szemszögemből elmesélni a történetet.
Amikor ezt a kamerát használom, mindig szörnyen festek.
És szerintem soha senki sem tudná nálam jobban elmesélni.
Szerintem erre senki sem áll készen.
Hirtelen minden rádió- és tévéműsorban szerepelsz.
Nagyon örültem neki…
de közben azt kérdeztem magamtól: Mit keresek itt? Miért én?
Megalkottam egy lányt.
A továbbfejlesztett változatomat. Akinek látni akartam magamat.
A kis hableány.
Egy hercegnő.
Hélène Ségara.
Priscilla. Ariana Grande.
Titokban rájuk akartam hasonlítani.
De mindeközben…
elvesztettem a valódi Angèle-t.
ELVESZETT
Már nem tudom, ki vagyok.
KI VAGYOK
KICSODA ANGÈLE?
BRÜSSZEL, BELGIUM
Minden polgár maradjon otthon,
hogy elkerülje a fizikai kontaktust másokkal,
a közeli családtagokon kívül!
Tilos bármilyen összejövetelt tartani!
Lezárás, első nap.
2020. március 14-e van.
Nem tudom, milyenek lesznek az elkövetkező hetek.
Lezárás alatt vagyunk
Mivel az égvilágon semmi dolgom, kísérletezgetek.
Lezárás, ötödik nap.
Mintha két év telt volna el az utolsó bejegyzésem óta.
Március 19-e van. Ez kurva hosszú lesz.
Elegem van,
hogy be vagyunk zárva.
Eleinte nem akartam zenélni.
Arra gondoltam, hogy nem kéne dolgoznom, mert szünetet tartok.
Építettem magamnak egy kis bunkert.
Hifitornyokkal. Mindent én raktam össze.
Ott egy csomó dalt írtam.
Miért ilyen a hangzás?
Miért ennyire torzított?
BRÜSSZEL, SZERETLEK - 1. VERZIÓ
2020. ÁPRILIS 20.
A lezárás alatt elkezdtem egy új albumon gondolkodni.
Előtte nem volt időm. Turnéztam, népszerűsítettem magam.
De a lezárás alatt kénytelen voltam megkérdezni magamtól, hogy mi jön ezután?
Az első albummal mázlim volt. Azonnal sikert aratott.
De húszéves voltam, amikor írtam. Most 25 vagyok.
Sokat változott az életem öt év alatt.
Egy csomó mindent átéltem, és nem tudok ugyanarról énekelni.
Nem tetszik. Idegesít.
Ugyanakkora sikert várnak tőlem, szóval nyomás van rajtam.
De szerintem megpróbálkozom valami mással, valami személyesebbel.
Nem tudom, mi fog kisülni belőle.
KICSODA ANGÈLE?
Elfelejtettem, milyen egyedül lenni a zongorámmal,
és feltenni magamnak a kérdést,
hogy miről akarok beszélni, miről akarok énekelni.
LEZÁRÁS, 36. NAP
Elsőre
Sosem adom fel
Másodjára
A szeretet hajt
Harmadjára pedig te
Hol vagy?
Ha nem tört volna ki a világjárvány,
valószínűleg utazgattam és buliztam volna.
Nem néztem volna szembe a félelmeimmel,
ha lehetőségem lett volna elmenekülni előlük.
Pepette!
A titkok kamrája.
Ez itt a brol definíciója.
BROL - JELENTÉSE: RENDETLENSÉG (BELGA KIFEJEZÉS)
Óriási kupi van itt.
Talán itt van a titkos noteszem.
Nem hoztam el?
Pepette beszorult.
Miért írtad le
Az egész életedet
Titkos noteszekbe ?
Egy titkos notesz.
EGY ÉLET
KICSODA ANGÈLE?
Sokat írok, mert szükségem van rá.
Ezért írok dalokat.
Mindig is írtam naplót, rengeteg van belőlük.
Ezt nagyon az elején írtam.
Akkor még nem voltak dalaim.
Őrület, hogy mennyi szarság van benne.
Régen szörnyű dalszöveget írtam.
„Online vagy, de nem miattam. Egy jelre várok, de hiába.”
A „Je veux tes yeux” első verziója.
De más volt a dallam.
Online vagy, de nem miattam
Egy jelre várok, de hiába
Online vagy, de nem miattam
Egy jelre várok, de hiába
Jó, hogy megváltoztattam a dallamot.
ÍRTA: 23 ÉVESEN
„Késő van. A párizsi lakásomban vagyok. Régi feljegyzéseket olvasgatok.
Már nem tudom, hogy ki vagyok.”
KI VAGYOK
„Többet dolgozom, mint lélegzem. Fuldoklom.”
FULDOKLOM
„Nem tudom, mi tesz boldoggá. A siker?
A 350 000 követőm?
3 MILLIÓ KÖVETŐ
A tízmillió megtekintés a 'La loi de Murphy' klipjén?
A hamis dolgok tesznek boldoggá.
Az imázsom, a sikereim. Én, és én, és Angèle, az énekes.
Minden más értelmetlennek tűnik. Szégyellem magam.
Hazaérve néha ürességet érzek,
mert rádöbbenek, hogy az egésznek semmi értelme.
Kamu, megfoghatatlan.
Régen tele voltam élettel, kétségekkel, kérdésekkel, vágyakkal.
Ma a siker az egyetlen vágyam.
Minden más elől elmenekülök. Régen szabad voltam.”
Ennyi. Durva.
RÉGEN SZABAD VOLTAM.
De sosem cserélném el a jelenlegi életemet a régiért,
még ha lehetne se.
Csodás, ami történik velem, és erre vágytam.
Keményen megdolgoztam érte, mert mindig is erről álmodtam.
A VALÓ ÉLET
Olyan leszek, mint a többi nő
Aki a kegyeidet keresi
A játszmáid az enyémek is lesznek
Ha úgy akarod
Fényesebben fogok ragyogni
Hogy felélesszem a lángot
Arannyá változom
Csak hogy szeress engem
- Halló? - Halló? Igen?
Szia, anya!
Vasárnap este találkozhatnánk, ha ott vagytok.
- Igen, ott leszek. - Csinálunk sült krumplit?
- Puszillak, kicsim. Vasárnap. - Szeretlek, anyu.
- Én is téged. Szia! - Puszi, szia!
Nézzétek! Gyerekkoromban az a torony akkorának tűnt nekem,
mint a World Trade Center.
Sosem tudtam, milyen épület.
Ez volt az általános iskolám.
Visszamegyünk megnézni a sulimat.
Annyira durva érzés itt lenni!
Visszajönni ide.
A krokodilok…
Szerintem öt évet elvett az életemből az, hogy itt vártam a buszra.
A szüleim általában késtek egy kicsit.
Szóval, most érkezünk meg Linkebeekbe.
Pulcsit adtam Pepette-re, hogy passzoljon a szerelésünk.
Olyan cuki!
Annyira gyönyörű ez a hely!
De hamar meg lehet unni.
Szó szerint a semmi közepén vagyunk. Ez az otthonom.
Hol a nagyi? Keressük meg!
Pepette, kicsikém!
Na, helló!
Videózok.
Helló, tündérem!
Na, mi van?
Láttad a cuccokat odabent?
Ő Laurence Bibot, te meg Angèle Van Laeken vagy. Úgy ám!
- Jól vagy? - Igen. Te?
Nagyon jól.
- Aperolt iszol? - Nem, gránátalmalevet.
Angèle?
- Mi van? - Jól vagy?
Igen, jól vagyok.
ÍRTA: 13 ÉVESEN
„Fiatal vagyok. Szuper barátaim vannak.
Imádom a sulimat. A szüleim és a bátyám jó fejek.
Szeretem a zenét, szeretek bulizni, zongorázni.
Szeretek édességet enni.
Játszani, sikoltozni, táncolni. Úgy táncolni, ahogy kedvem van.
Imádok énekelni. Szeretem a régi amerikai filmeket és Audrey Hepburnt.
Ha még többet írnék arról,
hogy most mennyire boldog vagyok, ok nélkül, akkor elsírnám magam.
Igen. Ez a való élet.”
- Az összes műsor. - Ez vicces.
A régi szép idők.
„Bravo, Martine!”
1996. október 26. Szóval egyéves voltam.
Még annyi se.
Tíz hónapos koromban fellépett.
Ez volt az az este, amikor te…
- Elájultam? - Zokogógörcsöt kaptál.
Ja, igen.
Akkor mutattad meg először, milyen szörnyen tudsz viselkedni.
Pontosan.
De nézd, mi lett belőlem!
Nézz ide, kincsem!
Kicsikém!
Maga az újszülött, kisasszony?
Ő itt kicsoda, Roméo? A kishúgod. Mi a neve?
- Angelo. - Nem, Angèle.
- Igen, Angèle. - Nem fiú.
A neveknek nálunk története van. Már Roméóval is kicsit elvettük a sulykot.
Az első neve a Roméo lett. Aztán Johnny. Eddig oké.
Aztán Elvis és Kiki.
Amikor terhes voltam, nem tudtam a kicsi nemét.
Bár az volt a megérzésem, hogy lány. Lányt szerettem volna.
Szóval megint legendás neveken kezdtem el gondolkodni.
Azt akartam… Olyan nőket kerestem, akik történelmet írtak.
Gondoltam, a Kleopátra túlzás.
Középső névnek a Joséphine-t választottam, Joséphine Baker miatt.
És végül kiválasztottuk… Nem, én.
Én választottam ki az Angèle nevet.
Tündéri baba volt, gyönyörű kislány.
Nem volt előnytelen korszaka.
Mivel egy ideig modellkedtem, sok gyönyörű lánnyal találkoztam.
Láttam, milyen szomorúak.
Ezt különösnek gondoltam.
Lehetséges, hogy végső soron a szépség inkább átok, mint áldás?
Szóval azt mondtam Angèle-nek, négy- vagy ötéves korában:
„Figyelj! Nagyon szép vagy.”
A kocsiban ültünk.
„Nagyon szép vagy, de ez nem lesz elég.
Szép vagy, ezt mindenki tudja. De legyél több ennél!”
AZ ANYA
Láttad az anyádat?
Az egyik fülén be, a másikon ki.
Tudod, mit válaszolt? „Mosd meg a segged, ribanc!”
Laurence Bibot.
Más néven Marinette.
Híres szülőkkel nőttem fel.
Anya színésznő, apa énekes.
Szóval mindig is ismertem a hírnév fogalmát.
Nem volt újdonság.
Mindkét szülőm elképesztően kreatív művész volt.
Folyton felléptek, mindig a rivaldafényben voltak.
Inspirálóak, viccesek.
Tudták, hogyan vonják magukra a figyelmet.
Néha talán túlságosan is.
A bátyám és én szerencsések voltunk.
Habár csak Belgiumban voltak híresek,
szóval szerény sikereket értek el, mi mégis úgy éreztük,
hogy az ő árnyékukban nőttünk fel.
NAPLÓ
VIGYÁZAT! A SZERZŐ NÁRCISZTIKUS SZEMÉLY.
TEKINTSEN EL ETTŐL AZ ÓRIÁSI JELLEMHIBÁTÓL!
Ezt hallgassátok!
Ez érdekes, kicsit szomorú.
„Ha szóba hozom a szüleimet, az emberek mindig megemlítik a munkájukat.
'Szoktad hallani apukádat a rádióban? Anyukád vicces?
Felveszik a tévés szerepléseiket? Láttam anyukádat a tévében. Tök menő.'
A francba is, leszarom!
Kimondom, amit gondolok: elviselhetetlenek.
Az emberek engem nem látnak. Csak az ő lányuk vagyok.”
Durva. 2011. május 1.
CSAK AZ Ő LÁNYUK VAGYOK
Menjetek, játsszatok ott!
A gyerekek kiskorukban szenvedtek a hírnevünk miatt.
Mi ezt nem érzékeltük, de csak a gyerekeinkként ismerték őket.
Amikor elmentünk bevásárolni, vagy ilyesmi,
az emberek mindig odajöttek hozzánk, és a gyerekeknek ez…
Egyszer elárulták, hogy nem volt könnyű. Akkoriban nem tudtuk.
De most már értjük.
Most, hogy fordult a kocka.
Mert többé már nem vagyunk… Én néha…
Néha csak az apa vagyok.
VALAKINEK AZ APJA
Jön Brüsszel
Ez nem lehetett semmi apámnak.
Egy kisebb sokk.
Pont mint nekem, amikor láttam a húgom sikereit,
miközben én is próbáltam hírnevet szerezni.
Képzelem, milyen volt apámnak. Majdnem 60 éves.
És a gyerekei…
Vegyük az én esetemet! Zenéltem, felléptem.
Totál ledöbbent. Földhöz vágta a dolog.
„Hány megtekintésed volt a héten?” Mondtam, hogy tízezer.
„Úristen!” Totálisan sokkolta.
A RAPPER TESTVÉR
VALAKINEK A HÚGA
VALAKINEK A LÁNYA
Durva, hogy ők lettek azok, akiket valaki szüleiként ismernek.
Még mindig sokat szabadkozom a sikerem miatt.
De azt hiszem, csak arra vágytam, hogy elismerjenek.
Engem, mint egyént,
a szüleimtől függetlenül.
Amikor zenéltem, úgy éreztem, hogy érek valamit, hogy van mondanivalóm.
Szerencsére Aniának, a zongoratanáromnak, rögtön feltűnt a tehetségem,
szóval mindig bátorított.
Ha otthon elmesélték egy vendégnek, hogy zongorázom,
úgy éreztem, hogy érek valamit.
Ettől úgy éreztem, hogy értékelnek.
De nem tudtam egyedül zongorázni a szobámban.
Ha valakinek dolga volt, nem játszhattam túl hangosan.
Nem mertem túl hangosan énekelni, nehogy magamra vonjam a figyelmet.
Szóval megtanultam lágyan zongorázni és halkan énekelni.
Nagyon jó. Most…
Apának nagy elvárásai voltak, mert ez volt a szakmája.
Szóval ha zongoráztam, gyakran azt mondta,
hogy ennél jobban kell igyekeznem.
Nem tartott elég szorgalmasnak.
Lá, lá, ré…
Csináljuk együtt!
Nem játszhattunk csak úgy. Ez nem csak hobbi volt.
„Miért kell apámnak ennyire idegesítőnek lennie?
És miért akarja, hogy profi zenész legyek?
Csak mert ő az, nekem nem kell annak lennem.”
Gyerünk!
„Szerinte a zenéléshez több szorgalom kell.
'Igen, de bocs, Marka, én nem vagyok oda annyira a zenélésért, mint te.'
Imádok zongorázni,
de sosem lesz belőlem profi zenész.”
„Imádok zongorázni,
de sosem lesz belőlem profi zenész.”
Jól látjátok. „Sosem lesz belőlem profi zenész.”
Hihetetlen.
AZ ÉN HELYEM
BRÜSSZEL - 2. VERZIÓ
Saint-Gilles, Laeken
Ahonnan a nevemet kaptam
Brüsszel, szeretlek
Úgy hiányoztál
A francba!
Ez kell. Nem olyan nehéz.
Brüsszel, szeretlek
A lezárás nem volt könnyű, szerintem senkinek.
Időközben több különböző helyen laktam, de aztán egy időre Párizsban ragadtam.
Basszus!
Kettő.
Ez tényleg érdekes?
Brüsszel, szeretlek
Várjunk!
Imádom Párizst. Gyönyörű. Minden megvan benne, ami kell.
De nem az otthonom.
Szerelmes levelet akartam írni a városnak, ahol felnőttem.
Brüsszel, szeretlek
Te vagy a kedvenc városom
Brüsszel, szeretlek…
Szerintem ezek az apró, egyszerű és személyes dolgok jellemzik
a második albumomat.
Sokkal inkább rólam szó, mint az első.
Nem fogja megváltani a világot, de őszinte, és közel áll a valódi énemhez.
Azt hiszem.
A zenélés számomra, mivel apukám hivatásos zenész volt,
sosem lehetett csak egy hobbi.
Ugyanakkor nem akartam, hogy ez legyen a szakmám.
Köztes helyzetbe kerültem.
Tudtam, hogy tehetséges vagyok, és szerettem zenélni,
de sosem akartam előrelépni, mert nem akartam apám munkáját végezni.
Elképesztően nehéznek tartottam,
és ártalmasnak a mentális egészségére.
Így láttam a dolgot.
Utáltam az okostelefonokat.
Egy Nokiám volt.
Nem volt Snapchatem, se Instagramom.
Csak Facebookom volt. Ennyi.
Aztán egy közeli barátnőm, aki a mai napig az, azt mondta,
hogy regisztráljak az Instagramra, mert imádni fogom. Mondom, én? Imádni?
Azt feleltem: „Kösz, nem. Nem akarok mindent megosztani a világgal.”
LETÖLTÉS
BEJELENTKEZÉS - REGISZTRÁCIÓ
NÉV - FELHASZNÁLÓNÉV - JELSZÓ
REGISZTRÁCIÓ
Regisztráltam az Instagramra, és mivel zenei tanulmányokat folytattam,
gondoltam, használhatnám arra a fiókomat, hogy zenéljek.
Aztán elkezdtem énekelni, és rövid videókat gyártani.
Azért, hogy elkerüljem a kritikákat, vicces videókat csináltam.
Egyszerűbb volt nevetni magamon, jelmezbe bújni,
és egyszerűen csak grimaszolni.
Így mindenki tudta, hogy nem veszem magam komolyan.
Köszönöm, viszlát!
Végre valahára
Megérkezett a kajám
Nem nagyon hittem magamban, de követőim sem voltak. Nem volt tétje.
Csak néhány barátom követte az oldalamat.
Páran meglepődtek rajta, hogy tudok énekelni.
A gyerekkori barátaim megtudták, hogy énekelek.
De eleinte ennyi volt az egész.
Az első kommentek között volt pár…
amikre a mai napig emlékszem.
Például Sylvie kommentje.
6 KEDVELÉS - SYLVIEFARR
STIP-STOP! ÉN AKAROK LENNI A MENEDZSERED.
Jól ismerem Angèle-t, igen.
Már 21 éve ismerem őt. Így igaz.
Egy iskolába jártunk, közel laktunk egymáshoz.
Én vigyáztam Angèle csoportjára az oviban.
Tizenhat évesen én voltam a bébiszitterje.
Kiskoromban a szülei áthozták őt hozzánk, amikor turnéztak.
Az első videójában láttam őt először énekelni az Instagramom.
Viccből írtam egy kommentet.
„Stip-stop! Én akarok lenni a menedzsered.” Ennyi.
Akkoriban tudtam, hogy csak viccelődik.
De tudott énekelni, volt személyisége. Valami megfogott benne.
Nem ez volt a szakmám, de ki akartam próbálni.
Akkoriban kapkodtam a projektek után. Sok mindent akartam csinálni.
Úgy éreztem, Angèle-ben óriási lehetőség rejlik.
Rávettem, hogy bújjon elő a szobájából, és lépjen fel bárokban.
Sokat hezitált, az egészet megkérdőjelezte.
Azt mondtam neki, csukja be a szemét, és bízzon bennem. Így vágtunk bele.
Kérem a celluxot!
Elküldöm magamnak a videót.
Milyen érzés egy nyolc évvel fiatalabb kislánnyal lógni?
Nagyon érettnek érzem magam tőle.
Folyton térdelek.
Angèle a Tökös Sylvie becenevet adta nekem.
És valóban illik rám.
Angèle egy kicsit félős, és alig mer bármit is csinálni,
én meg be akarom rúgni az ajtókat.
Szóval én vagyok Tökös Sylvie. Örvendek!
„TÖKÖS” SYLVIE
A MENEDZSER
2016. MÁRCIUS 7.
Megtaláltam a helyemet. Jó érzés volt.
Arra gondoltam, a zenélés az én utam.
De annyira féltem a kudarctól!
Apám énekes volt, anyám színésznő. Folyton azt éreztem,
hogy bizonyítanom kell nekik, hogy nem csak a kislányuk vagyok.
Alig beszéltem velük erről, mert nem akartam, hogy segítsenek,
vagy hogy érdeklődjenek. Szégyelltem volna, ha kudarcot vallok.
Sylvie hitt benne.
Azt mondta, óriási sikerem lesz. De nem hittem neki.
Sylvie azt akarta, hogy lépjek fel az Archiducben,
ami egy legendás jazzbár Brüsszelben.
Jazz-zenét tanultam. Nehezen találtam ott a helyemet.
Nem hittem, hogy jogom van fellépni, mert még mindig tanultam.
De telt házas koncertet adtam.
Nicolas, a második menedzserem ott látott engem először.
Az egészet Sylvie-nek köszönhetem.
Sylvie elérte, hogy előbújjak a szobámból, hogy otthagyjam a szüleim házát.
BASSZUS, IMÁDOM AZ ÉLETEMET
ENNYIRE IZGATOTT VAGYOK
DAMSO ELUTASÍTÁS - FOGADÁS
Nicolas kapott egy hívást.
Damso csapata keresett egy billentyűst a koncertekre.
És valamilyen csodás véletlenből adódóan
az én nevem is felmerült.
És egy másik csodás véletlenből adódóan
én lettem az, aki felvezeti a műsort.
Felhívott Damso turnéproducere.
Megkérdezte, Angèle nem lenne-e a billentyűs Damso turnéján.
Már ez meglepő felkérés volt.
„Igen, szuper ötlet, de lehetne, hogy ő is vezesse fel a műsort?”
Akkor fel sem fogtam, hogy mit kérek.
Nem gondoltam bele, milyen lenne,
ha ő vezetné fel a koncertet Damso közönsége előtt.
Damso nem akarta, hogy egy másik rapper lépjen fel előtte.
Nem ismerte a dalaimat, mert még nem jelentek meg.
Egy dalomat sem hallotta tőlem, csak a „Bruxelles” című dal feldolgozását.
Nagyon tetszett neki a feldolgozásom.
Azt gondolta, hogy biztosan sikerem lesz.
Damso akkoriban rohadt nagy hatással volt az emberekre.
Bármi, amihez hozzáért, nagy eséllyel arannyá változott.
Angèle megkérdezte, mit gondolok. Imádtam Damsót,
de azt feleltem: „Ne csináld! Megőrültél?
A közönsége nem áll rád készen. Le fognak hurrogni.”
ÖLTÖZŐ - ANGÈLE
Kaptam egy ilyen hihetetlen ajánlatot,
pedig akkoriban nem is hallgattam rapzenét.
Csak a jazz izgatott.
Zenélgettem, de egyáltalán nem ebben a stílusban.
„Miért én? Mi közöm nekem ehhez? Van vesztenivalóm?”
Sokat vívódtam rajta.
Anya azt mondta: „Rajta! Nincs vesztenivalód.”
Igaza volt. Nem volt mit vesztenem.
STRASBOURG, 2017. OKTÓBER 5.
AZ ELSŐ KONCERT
A backstage-ben voltam. Hallottam, ahogy őrjöng a tömeg.
Lekapcsolták a fényeket.
Aztán fel, kisétáltam a színpadra, és azonnal kifütyültek.
Kétezer ember egyszerre.
Elkezdtek lehurrogni, mintha egyáltalán nem látnának szívesen.
Emlékszem, elővettem a telefonomat, hogy videózzak.
Hallottam, hogy kiáltozik a közönség.
De rájöttünk, hogy nem azért, mert jól érzik magukat.
Lehurrogták Angèle-t, ribancnak nevezték. Totál kétségbeestünk.
Nicóval egymásra néztünk, és azt mondtuk:
„Ezt hogy képzeltük? Miért csináltuk ezt?
Ez tönkre fogja tenni, le fogja rombolni az önbizalmát.”
Damso besétált. Az egészből semmit sem vett észre.
A tömeg ujjongani kezdett. Én játszottam tovább.
Arra gondoltam: „Mi a franc volt ez?”
Nagyon kemény lehetett.
Én nem vettem észre, a saját dolgommal voltam elfoglalva.
Később tudtam meg, hogy mekkora gáz volt.
Hatalmas tapsot Angèle-nek!
Mindenki azt gondolta, őrültséget csinálok.
De ha bírok valakit, minden jön magától.
Nem arról volt szó, hogy váratlan dolgot akartam csinálni.
Csak találtam valakit, akinek tetszik a kisugárzása és az energiája.
Úgy voltam vele, csináljuk.
Posztoltam valamit az Instagramra, hogy támogatást szerezzek neki.
Mert tényleg nehéz ez az egész.
EZ A CSAJ TUTIRA NAGY DURRANÁS LESZ.
Hazamentünk. Elég pocsék volt a hangulat.
Sylvie azonnal elaludt.
Én az ágyban bámultam a plafont. Hallottam a fejemben, ahogy lehurrognak.
„Komolyan ez lesz három hónapig?”
Elkezdtem azon gondolkodni, hogyan fogom kezelni ezt az egészet.
Nem akartam kudarcnak tekinteni. Annál rosszabbat elképzelni sem tudtam.
De közben nem tudtam, hogyan tudnám elkerülni,
hogy ilyen heves ellenállásba ütközzek.
Hogyan álljak ki a közönség elé, ha ennyire nem akarnak a színpadon látni?
MÁSODIK KONCERT
Hogy érzed magad így a koncert előtt?
Izgulok, mint mindig. De végig kell csinálnom.
- Mit csináltál előtte? - Kakiltam.
Kicsit fáradt.
Hol van Angèle?
Itt van.
Ideje volt kilépnem a színpadra. Nem tudom, hogy mi futott át az agyamon,
de hirtelen elszánt voltam, vagy legalábbis annak éreztem magam.
Legbelül még kételkedtem magamban.
Ezúttal másképp akartam csinálni.
Nem akartam esélyt adni az embereknek, hogy kifejezzék a nemtetszésüket.
Nyomás!
Jó estét, Nancy! Hogy vagytok?
Készen álltok?
A nevem Angèle. Örülök, hogy itt lehetek ma este.
Köszönöm a meghívást Damsónak!
Örül neki a közönség.
Angèle!
Elsőre
Másodjára
Harmadjára pedig te
Az közönség, meglepő módon, kántálni kezdte a nevemet.
A nevemet kiabálták.
Egy kicsit vicc volt ez az egész.
Annyira váratlanul érte az embereket, hogy megjelentem a színpadon,
hogy jobb volt nevetni rajta.
Annyira más előadó voltam hogy az egész valahol vicces volt.
Sikerült kihoznom a maximumot abból az abszurd helyzetből.
Damso semmit sem nyert azzal, hogy felkarolt, és népszerűsített engem.
Tényleg csak zeneszeretetből tette, mert tetszett neki, amit csinálok.
Ami durva, hogy ez később is folytatódott.
Új projekteken dolgozunk együtt.
Tök jó, hogy a kapcsolatunk ilyen sokáig kitartott.
Nagyon sokat tanultam tőle, ami később is segített.
Utána sokkal elszántabb voltam.
Úgy éreztem, mindig bizonyítanom kell, ha színpadra lépek.
Hirtelen csak annyit tehettem, hogy felvállalom magam, trükközés nélkül.
Akkor is, ha nem szeretnek.
Elsőre Sosem adom fel
Másodjára A szeretet hajt
Harmadjára pedig te
Elkezdtem saját dalokat írni.
Onnantól kezdve sokkal elégedettebb voltam a zenével,
amit játszottam, mert a sajátomnak éreztem.
Tudtam, hogyan váltsam valóra az ötleteimet.
A lány, aki bejárta az internetet a francia és flamand nyelvterületeken.
A neve Angèle, a dal címe pedig: „La loi de Murphy”.
Angèle: „La loi de Murphy”.
A hét slágere.
Úristen!
Elsőre Sosem adom fel
Elképesztő volt.
Sosem hittem volna, hogy ilyen hamar sikerem lehet.
Akkoriban semmit sem tudtunk a marketingstratégiákról,
semmit sem terveztünk el előre.
Egyáltalán nem álltunk készen.
Megosztottuk a klipet a YouTube-on. Akkor még nem volt lemezkiadóm.
Nem nagyon volt segítségem. Teljesen egyedül csináltunk mindent.
És több millióan megnézték.
Emlékszem, hogy mindezt a kis brüsszeli lakásomból figyeltem.
Nem igazán fogtam fel, hogy mi történik.
Láttam a kommenteket. A videó egyre népszerűbb lett.
Arra gondoltam, hogy talán óriási hibát követtem el,
és talán el fogom veszíteni az irányítást.
BOLDOG?
Rettegek, mert az e-mailekben mindig… Hánykor küldtem el?
Oké, 17:20-kor.
„Kedves Sylvie és Nicolas! Bocsánat, hogy úgy kiborultam.
Tudom, keményen dolgoztok, és nem tehettek róla, hogy szorongok.”
Ezt az üzenetet bármikor elküldhetném.
„Tudnotok kell, hogy ki is vagyok valójában.
A színpadon tettetni próbálom a dolgokat.
Mivel ez elképesztő lehetőség a számomra. Ajtókat nyit meg előttem.
Mindez fantasztikus,
de az ANGÈLE-projekt része.” Nagybetűvel.
„Tényleg nem panaszkodhatom.
Nem lenne értelme, hiszen álmodni sem mertünk volna erről.
De akkor hogy lehet, hogy már egy hónapja nem alszom rendesen,
hogy egész éjjel szorongok,
és hogy már egye hete naponta ötször elsírom magam?
Érzékeny vagyok, folyton aggódom.
Nem tudom elkülöníteni a személyes és a szakmai félelmeimet.
Viselnem kell az Angèle-projekt következményeit.”
„Nagyon megrémiszt, ami történik.
Senki sem tudja, mert az egész túl nagyszerű ahhoz, hogy féljek.
De rettegek, mert hétfő óta fent van az arcom a YouTube-on.
Én vagyok a videóban, és én akartam ezt az egészet.
Végiggondoltam, hogy mi történt az elmúlt egy hónapban.
Mindenki üzeneteket és ajánlatokat küld.
Egyedül kell szembenéznem ezzel.
Ha nem jön össze, az azt jelenti, hogy kudarcot vallottam.
Nem akarok dívának tűnni, és azt mondani, hogy senki sem ért meg,
de komolyan gondolom, amit írtam.
Rohadtul parázok, és újra pánikrohamaim vannak.
Tudom, ez nem fog változni, csak rosszabb lesz,
de talán segít, ha megértitek, hogy mi zajlik bennem.
Nagyon köszönöm a munkátokat!
Nem mondom eleget, de hálás vagyok.”
Azta! Durva.
Szóval?
Tök durva, mert ezt akár egy hete is írhattam volna.
Ami megnyugtató, mert ezek szerint hű maradtam magamhoz.
Ugyanakkor egy nagyon fura időszakra emlékeztet.
Igaz, hogy amikor kijött a „La loi de Murphy” klipje,
az nem életem legjobb periódusa volt, pedig minden akkor kezdődött.
De volt egy gondtalan időszak az életemben,
amikor teljesen szabad voltam.
Zenéltem, nyugodtan eljárhattam helyekre.
Bulizhattam a barátaimmal, miközben ugyanúgy zenéltem.
Minden szuper volt.
De aztán egyszer csak megjelent a klip,
az emberek reagáltak rá, üzeneteket, kritikákat kaptam.
Hirtelen egy brutális dologgal kellett szembenéznem.
Több millióan mondták el közvetlenül a véleményüket,
miközben otthon ültem, pizsiben, zsíros hajjal, fogmosás előtt.
Leülsz a képernyő elé, és látod a több ezer megtekintést,
és olyan, mintha több ezer ember venne körül.
Az ember paranoiás lesz tőle. Aznap, amikor megjelent a klip, az voltam.
Úgy éreztem, hogy mindenki engem néz, pedig senkit sem érdekeltem.
Utána folyton csak bőgtem. Akkoriban mindennap sírtam.
Rettegtem. Az járt a fejemben: „Mire vállalkoztam?”
Talán azért féltem ennyire, mert legbelül tudtam,
hogy nem fogom azonnal elengedni a dolgot,
és hogy igazából pontosan ezt akartam.
Az történt, amire vágytam. De egy részem pánikolt.
„Most mi lesz?”
ANGÈLE, ANTIMÚZSA A MENNYBŐL
Megkeresett a Playboy. Új imázst akartak kialakítani.
Tudtam, hogy milyen magazin.
De portrét akartak készíteni velem.
2017. SZEPTEMBER - 4. SZÁM
Azt mondták, hogy a magazin következő számában
a feminizmus és a nők véleménye lesz a középpontban.
Semmi szexuális nem lesz benne.
Hezitáltam, de belementem, mert arra gondoltam,
hogy nagyon izgalmas lenne a zenémről beszélni ebben a magazinban.
Ez eltér attól, amit eddig csináltak, és talán változáshoz vezethet.
Az interjú jól sikerült.
Amikor megjelent a magazin, először meg voltam lepve,
mert úgy éreztem, hogy teljesen máshogy festettek le.
De ami még ennél is rosszabb, hogy a fotó, amit választottak…
A kép pár hónappal korábban készült, ártatlan céllal.
Úgy döntöttünk, hogy nem tesszük közzé,
mert egy szőke, fiatal lányt ábrázolt, nyitott, vörös ajkakkal,
szóval arra jutottunk, hogy túl erotikus.
Akkoriban féltem tőle, hogy a tudtomon kívül szexualizálnak,
szóval kényelmetlenül éreztem magam a fotó kapcsán.
Nagyon érdekelte őket a fotó, de megtiltottam, hogy felhasználják.
Tudtam, az emberek félreértelmeznék.
Amikor kinyitottam a magazint, láttam,
hogy felhasználták, az akaratom ellenére.
A valódi trauma másnap ért.
A belga bulvárlapokban is megjelent a fotó,
ilyen címekkel: „Laurence Bibot lánya meztelenül pózolt a Playboynak.”
Ez az összes félelmemet megtestesítette.
Hirtelen nem voltam több, mint valakinek a lánya, valakinek a húga,
és szexuális kontextusba helyeztek.
A legrosszabb rémálmom. Megalázva éreztem magam.
Épp csak elkezdtem bízni magamban.
Saját lemezkiadót alapítottam,
független voltam, már nem a szüleimnél laktam.
Mindent egyedül értem el. Zenét szereztem, dalokat írtam…
Végre kezdtem úgy érezni, hogy egyedül is képes vagyok ezekre.
Erre az első sajtómegjelenésem azt üzente, hogy csak egy csaj vagyok.
Egy csinos kis szöszi, aki levetkőzik a pasiknak,
mert csak így tudja felhívni magára a figyelmet.
HANGÜZENET, 2017. SZEPTEMBER 30.
Bocsánat, tegnap…
szörnyű dolgokat írtak rólam az újságokban.
„Laurence Bibot és Marka lánya levetkőzött a Playboynak.”
Egész nap bőgtem. Nem tudom túltenni magam rajta.
Tehetetlen vagyok.
Szörnyű világban élünk, ahol az emberek eladják egymást.
Felhasználták a képemet…
Huszonegy vagyok.
Azzal töltöm a mindennapjaimat,
hogy felemelő dolgokat üzenjek, szép szerelmes dalokat írjak…
Nagyon odafigyelek arra, hogy mit teszek, mit mutatok, természetes akarok lenni.
Utálom ezt a felszínes világot,
ahol a lányok csak szexuális tárgyak.
Képtelen vagyok ezt felfogni, és most én is az lettem…
Szörnyű dolgokat írnak rólam, és a szüleimet is belerángatták…
Ez nyilvános megaláztatás.
Nem vagyok jól. Nincs kedvem játszani, semmihez sincs kedvem.
Utána hónapokig görcsösen figyeltünk az imázsomra.
Nagyon rosszul érintett ez az egész.
De utána elszántnak éreztem magam.
Megfogadtam, hogy többé nem leszek csak valakinek a lánya vagy a húga.
Több vagyok annál. Én is valaki vagyok.
Túl keményen dolgozom ahhoz, hogy csak ennyire tartsanak.
Elszomorított, hogy rájöttem,
habár nem ilyen képet akartam mutatni magamról,
pedig megtehettem volna,
ha egy lány manapság így pózol, az rossz fényt vet rá.
Szégyenkeznie kell, és megérdemli, hogy címlapon legyen.
Mindenkit csak a pénz érdekel
Csak attól áll fel nekik
Mindenkit csak a hírnév érdekel
Csak az motiválja őket
Mi értelme van ?
Magányosan ülsz a képernyőd előtt
Aggódsz, hogy mások mit gondolnak
Pedig nem foglalkoznak veled
Annyira fura belegondolni, hogy az összes kocsi miattam van itt.
Ők ott a koncertemre jöttek. Tök durva.
Ők is.
Az a fickó ott, aki pisil, ő is látni fog engem a színpadon.
Nem elég, hogy tudják, hogy ki vagyok,
de a szombat estéjüket a koncertemen akarják tölteni.
Tíz, kilenc, nyolc…
Nem, hét… Öt, négy, három, kettő, egy…
Megjelent a Brol!
Ennyi. Megjelent az album, emberek.
Az egész értem van
Nagyon boldog vagyok
Egy éve várunk erre az albumra.
Végre megjelent, és máris sikert aratott.
Két óra alatt elfogytak a koncertjegyek az Olympiába.
Ön is olyan boldog, mint mi?
Igen, de talán én fogom fel a legkevésbé ezt az egészet.
BOLDOG VAGYOK?
- Ott vagyunk? - Igen.
Basszus!
Jézusom! Nem hiszem el.
Integessünk nekik így.
Sokan vannak?
Mi?
Ezt nem hiszem el.
Képtelenség.
Nem…
Végtelen hosszú a sor.
Itt van.
Nehéz megérteni a dolgot.
Szükségem van rá, hogy hallgassák a zenémet.
De közben igazságtalannak tartom,
hogy az emberek ennyire szeretnek, és én nem tudom viszonozni,
pedig fontosak nekem az emberi kapcsolatok.
Nehéz rádöbbenni,
hogy nem igazán tudom viszonozni a szeretetet, amit a rajongóimtól kapok.
Megpróbálhatom viszonozni egy koncerttel,
és azzal, hogy dalokat szerzek, de ennyi.
Nem tudok minden emberre külön odafigyelni…
mint ahogy ők odafigyelnek rám.
Nagyon igazságtalan és frusztráló.
Gyere hozzám!
Nagyon sajnálom, de el kell érnünk a vonatot.
Nem tudtunk mindenkit beengedni, amit nagyon sajnálok, de…
Gyere hozzám!
- Szeretlek. - Gyönyörű vagy.
Nagyon sajnálom. Köszönöm!
- Angèle, kérlek! - Mikor jössz vissza?
Nem úgy viselkednek velem, mint azelőtt.
Máshogy viszonyulnak hozzám az emberek.
Emlékszem, hogy egyszer egy fesztiválon, miután lejöttünk a színpadról,
egy rakás ember fotózkodni akart velem.
Nem volt megfelelő a pillanat. Sajnos nem tudok hazudni.
Spontán reagálok mindenre.
Ha szomorú vagy ideges vagyok, vagy nem érzem jól magam,
nem tudok színlelni és mosolyogni.
Azt mondtam a lányoknak, hogy most nem fog menni, nem megyek oda.
Az emberek elkezdtek sértegetni.
Őrjöngeni kezdtek.
Emlékszem egy hölgyre a gyerekeivel,
aki azt kiáltotta: „Gyerünk, ragadjátok meg a hajánál fogva!”
A gyerekek elkezdték húzni a hajam.
A földet néztem, miközben valaki más azt mondta:
„Csak egy szaros popsztár vagy.”
Emlékszem, nem értettem, hogy hogy fajulhattak idáig a dolgok.
Elgondolkodtam, vajon mi vagyok a szemükben?
Csak egy popsztár?
Tulajdonképpen igen, mert nem ismernek.
Nem tudják, hogy én is csak ember vagyok,
és hogy a koncert után én is kakilni fogok, mint bárki más.
Nekik csak egy sztár vagyok.
Szóval ha nem készíthetnek velem fotót, akkor nem tisztelem őket.
Néha a zenei világban,
ha az ember hírnévre tesz szert, kimondatlanul azt sugallják neki,
hogy a rajongók tulajdona.
ELVESZETT
ÜRES
SZABAD
KI VAGYOK
JÓ SZAR HELYZETBEN VAGYOK.
Az emberek buliznak
Brüsszel, szeretlek
Ne énekeljem el az egész refrént? Szuper a hangzása, nem?
Egy apró dolgot pontosítsunk! „Brüsszel, szeretlek…”
Brüsszel, szeretlek
Ja, igen.
Brüsszel, szeretlek
Legyen, amelyik jobban tetszik, de válaszd ki az egyiket!
Ez jobban hangzik?
Most úgy hangzott: Brüsszel…
Ez lesz az.
Igen.
Próbáld így…
Ez az utóbbi természetesebben hangzik.
- Ez jó lesz. - Oké.
Jövő héten megyek a cannes-i filmfesztivál megnyitójára,
és szőrös a hónaljam.
És nem akarom leborotválni, így akarom hagyni.
Nagyon hosszú.
És igazából…
így akarom hagyni, de tök rossz, mert senki sem támogat.
Azt mondják, hogy ezt nem tehetem meg.
Én meg úgy vagyok vele, hogy de, megtehetem.
A való életben nem borotválnám le.
Akkor a filmfesztivál miatt miért tenném?
Szépen kiöltöztem, meg minden,
de nem akarom, hogy ezt rám kényszerítsék. Nincs kedvem leborotválni.
Szóval miért tenném?
De tudom, hogy megszólnának, és ahhoz sincs kedvem.
Nem akarom, hogy ez legyen a téma.
Azt akarom, hogy a sikereimről beszéljenek.
És nem a ruhámról, vagy a hónaljszőrömről.
- Nézzen ide! - Angèle, erre!
Angèle!
„A szabadságról álmodom.
Arról, hogy felszabadultan lépjek színpadra.
Hogy bízzak magamban, és ne foglalkozzak mások véleményével.
Napfényről, és ruhákról, amik kiemelik az alakomat,
a bunkó megjegyzések nélkül.
Hogy a férfiak ítélkezés nélkül nézzenek rám.
Anélkül, hogy birtokolni akarnának.
Szépnek akarom érezni magam, az Instagram nélkül is.
Az álmom, hogy merjek álmodni.
Mint az állatok, úgy beszélnek
Azt mondják, minden nő nyafog
2018 van, nem tudom, mit reméljek
De egy állatnál több vagyok
Látom, hogy a rap trendi
A lényeg, hogy leszóljon másokat
De talán ideje felébredni
Nem elhallgattatni a lányokat
Nem éneklek hiába
Ideje, hogy elmenj a…
A rádióban nem beszélek róla
A „Balance ton quoi” című dal a #MeToo mozgalomra utal,
és pár hónap alatt feminista himnusz lett belőle.
Nem éneklek hiába
Ideje, hogy elmenj a…
Az után írtam ezt a dalt, hogy egy srác zaklatott a villamoson Brüsszelben
Abban az időszakban a nők elkezdtek kiállni magukért,
és egy csomó művész változtatni akart a dolgokon.
Nem hittem, hogy jogom van bármit mondani erről,
de rájöttem, hogy van mondanivalóm, és az emberek azonosulni tudnak vele.
FEMINIZMUS A POPZENÉBEN
ANGÈLE, A FEMINISTA POPSZTÁR
#METOO HIMNUSZ
HOGYAN LETT A DAL FEMINISTA HIMNUSZ?
Mindenki megértette?
Ha egy lány nemet mond, az sokszor azt jelenti, hogy…
Hogy nem.
Nem. Oké.
Örülök, hogy a dal sokakat rádöbbentett a problémára.
De irányíthatatlanná vált.
Bár teljesen egyetértek az üzenetével,
és ma is elkötelezetten kiállok mellette, nem egészen ezt akartam elérni.
Kitenni magam ennek.
Egyesek talán úgy látták, hogy öntelten prédikálok,
szóval kerestek valamit, amiért hibáztathatnak.
Fő hírünk: Roméo Elvis szexuális zaklatási botrányba keveredett.
Az énekest az Instagramon vádolták,
és bocsánatot kért.
Bevallotta, hogy nem helyénvaló módon ért hozzá valakihez,
akiről azt hitte, hogy kikezdett vele.
Ami a húgát, Angèle-t illeti,
a közösségi médiában arra kérték, hogy nyomja fel a bátyját.
INKÁBB A BÁTYÁDAT NYOMD FEL
#NYOMDFELADISZNÓBÁTYÁDAT
NYOMD FEL A BÁTYÁDAT AKI HALLGAT, AZ UGYANÚGY BŰNÖS
FORDULT A KOCKA NEVELD MEG A BÁTYÁDAT, LÉGYSZI
ROHADT FEMINISTA PICSA, MENJ, CSATLAKOZZ A BÁTYÁDHOZ
Három hónapon át alig mentem el otthonról.
Az eset engem és a családot és felzaklatta.
Mert ahogy mindenki más,
nyilván én is elítélem, amit a bátyám tett.
De borzalmas érzés volt azt látni, hogy egyesek örültek, hogy hibáztathatnak.
Engem, a feministát, aki felszólalt. Mintha az én hibám lett volna.
TISZTELET
Mintha nekem is bűnhődnöm kéne.
Mintha nem lett volna elég nehéz tudomást szereznem minderről,
és ilyen helyzetben látnom a bátyámat.
Nem. Az emberek követelték a Twitteren, hogy azonnal reagáljak.
Különben minden, amiért küzdöttem, értelmét veszti.
ANGELE_VL - 12 PERCE
ELÍTÉLEM
ANNÁL IS INKÁBB FONTOS, MERT A ROKONOMRÓL VAN SZÓ
VÁLTOZTATNUNK KELL A MENTALITÁSUNKON
A szexuális erőszak mindenhol jelen van. Néha félek, hogy sosem küzdjük le.
De aztán körbenézek,
és rájövök, hogy az emberek apránként képesek fejlődni.
Képesek rájönni minderre.
Nem a dalom fogja megváltani a világot,
hanem az, ha egyre többen felismerik a problémát, és beszélnek róla.
Legyen szó akár egy barátomról, a bátyámról vagy egy zenészről,
mindig elítélem, ami ellenkezik az elveimmel.
Változtatnunk kell azon,
ahogy a nőket kezelik, és ahogy a férfiak megtanulnak bánni velünk.
A LÁNY
Te jó ég!
Itt is csodásan fest.
Sosem gondoltam volna, hogy…
hogy elkezd…
- Mi ez? Modellkedés? - Igen.
Édes kicsikém!
Ha a nagypapád még élne, büszke lenne rád.
Egyszerűen fantasztikus.
Milyen gyönyörű lány!
Igazi manöken.
Te látod először ezeket a képeket.
- Tényleg? - Igen.
- Hát, Pilou nagyi nem ám akárki. - Az biztos.
PILOU NAGYI
A NAGYMAMA
Pilou nagyi a nagymamám. Nagyon közel áll hozzám.
Teljesen más világban él, mint én. Segít két lábbal állni a földön.
Szerinte fantasztikus a munkám, és nagyon büszke rám, de nem egészen érti.
Annak ellenére, amiket elértem, neki mindig a kis unokája maradok.
Ezért teljesen hétköznapi módon kezel, és mindig őszinte velem.
Mondd, nagyi, milyet kérsz?
Citromosat vagy simát?
Milyen pitét kérsz?
- Simát kérek. - Oké.
- Rendben. - Nem.
Nálam ezt nem így csináljuk, szívem.
- Igen. - Rakd őket arrébb.
Mit gondolsz a szerelésemről?
Elég érdekes. Annyira nem tetszik.
Legalább őszinte vagy.
- Igen, őszinte vagy. - A véleményemet kérdezted. Ha hazudok…
Nehéz.
- A háborús időkből való. - Igen?
ÍRTA: 24 ÉVESEN
„Írni akarok.
Kezdem megszokni, hogy nem értem az életemet,
de ez váratlanul ért.
Még akkor is, ha korábban már többször is eszembe jutott.”
A LÁNY
Ő
SZERELMES
Angèle jelenleg az egyik legnagyobb sztár. Holnap fény derül az új párkapcsolatára.
Látni fogják a videóban.
Jól nézzék meg! Sajnos nem mutathatjuk meg az egészet.
Oké? Nézzék! Ez lesz holnap a Public címlapján.
RÁTALÁLT A SZERELEM
EGYMÁSBA KAROLVA TÁVOZTAK AZ ÉTTEREMBŐL. HÁT NEM CSODÁS AZ ÉLET?
Azt mondta…
Megkért mindenkit, hogy ne mondják el nekem.
Ő akarta elmondani.
Egy este felhívott. Akkor már tudtam.
Szóval egy kicsit…
Valószínűleg egy kicsit rideg hangnemben beszéltem.
Megkérdezte, hogy vagyok. Azt feleltem, hogy jól.
Hát igen, már elkezdtem…
Megkérdezte, hogy mi a baj.
Mondtam, hogy semmi.
Azt mondta: „Mondanom kell neked valamit.” Mire én: „Nem, nem kell.”
„Már tudom.”
Ennyi volt.
A fickó elvette a coming outomat.
Ő volt az első, aki élő adásban közölte, hogy egy nővel vagyok.
Ez az egész iszonyatosan nehéz volt a számomra.
Képtelen voltam felfogni. Intim dologról volt szó.
Megtette, pedig ez akár…
a családomban is problémát okozhatott volna.
Szeretett volna…
sokkal több…
Hogy is mondjam?
Sokkal több magyarázatot adni erre.
Én mindig azt kérdeztem, hogy miért pont egy nő?
Mire ő azt felelte, miért pont egy férfi?
Talán az életkorom miatt látom így.
Olyan kevés LMBT-példaképet látunk a médiában,
hogy én viszonylag későn jöttem rá, hogy biszex vagyok, 23 évesen.
Többé nem tudtam hazudni magamnak.
És a hírnevem miatt
nemcsak a szeretteim kérdéseitől, értetlenkedésétől
és elutasításától kellett tartanom,
hanem a nagyközönség véleményétől is.
A FRANCBA, LESZBIKUS
SZERINTEM EZ TÉNYLEG EGY BETEGSÉG
EDD MEG A SZIVÁRVÁNYODAT
FUJ, LE IS IRATKOZOM
Elvették tőlem az esélyt, hogy coming outoljak.
Szuper, hogy a meleg fiatalok azonosulni tudnak meleg hírességekkel,
de én akartam eldönteni, hogy mikor, és hogyan mondom el.
Az emberek nem véletlenül félnek megosztani másokkal.
Durva következményei lehetnek.
Most már csak az érdekel, hogy a szerelem normalizálva legyen.
Nemtől függetlenül.
Hogy egy híresség szexuális orientációja ne címlapsztori legyen, csak egy tény.
Örültem volna, ha 15-16 éves koromban több LMBT-példaképem lett volna.
Akkor nem hazudtam volna annyit magamnak.
Ha erre gondolok, megnyugszom.
Ha az a lány tudná Hogy hogyan nézel rá
Megrémülne
Ha az a lány tudná Hogyan álmodozol róla
Véged lenne
Adj neki időt
Talán az idő segít majd
Egymásra találni
Biztosan időre lesz szüksége
Hogy elfeledjen minden előítéletet
Szeretnéd, hogy ma este Ő legyen a királynőd
Még ha két királynőt Nehezen is fogadnak el
Szeretnéd, hogy ma este Ő legyen a királynőd
Nem kell neked király Nem őket szereted
Szeretnéd, hogy ma este Ő legyen a királynőd
Még ha két királynőt Nehezen is fogadnak el
Szeretnéd, hogy ma este Ő legyen a királynőd
Nem kell neked király Nem őket szereted
„Azért írok neked, mert segítettél.
A Brol nemrég jelent meg.
Beszéltünk róla a barátaimmal.
Nagyon tetszett nekik a 'Ta reine'.
Én még nem hallgattam meg, nem mondtam semmit. Eltelt a nap.
Otthon meghallgattam. Mintha hozzám beszéltél volna.
Mintha nekem írtad volna. Nagyképűség ezt mondani, de ezt éreztem.
Mert életemben először a gimiben vonzódtam valakihez,
egy osztálytársnőmhöz.
Ha látta volna, hogyan nézek rá,
biztosan megrémült volna.
Fizikai és érzelmi hullámvasút volt.
Életemben először éreztem bármit valaki iránt.
Tudtam, hogy ez történik, de nem értettem.
Őszintén szólva nem tudom, hogy ki vagyok,
de mintha hamarabb megértettél volna, mint én magamat. Köszönöm!”
AZ ÚJ KORSZAK
Amikor ezt a kamerát használom, mindig szörnyen festek.
Talán a hajam miatt.
Szóval a minap megkértem…
Teát főzök. Egy kicsit zajos.
Megkértem Laetitiát, hogy hallgassa meg a dalokat.
Ő egy barátnőm, a sajtószóvivőm Belgiumban.
Mindenki odavolt a dalokért, erre ő azt mondta:
„Nem olyan jók a dalszövegek.
A Brol dalaihoz képest nem annyira érzem át őket.
Szerintem rosszabbul sikerültek.”
Nem egészen így mondta, de egy kicsit csalódott volt,
mert a Brol dalaiban olyan témákat érintettem,
amik sokkal általánosabbak.
Mindenki azonosult velük. Az újak személyesebbek, ez igaz.
A Brol óta egészen új dolgokat éltem át,
nem feltétlenül a zenéhez kapcsolódóan.
Mondhatjuk, hogy felnőttem. Érettebb vagyok.
És jobban…
Bátrabban beszélek komoly témákról, mint azelőtt.
Nem tudom, próbálom végiggondolni.
Ráadásul szerintem elakadtam zeneileg.
Nagyon idegesít, mert tehetetlennek érzem magam.
Semmi értelme ennek a videónak. Sajnálom.
Ez történik, ha zenélek. Nem fejezem be a mondataimat,
magamban beszélek, mint valami bolond vénasszony, és…
Ki-be járkálok a konyhámba, hogy teát főzzek.
És semmi sem hangzik jól, amit írok.
Úgy érzem, hogy semmihez sem értek. Ennyi.
MÉG TART A LEZÁRÁS?
IGEN :(
MÁR OLYAN RÉGÓTA TART
AZ BIZTOS. REMÉLEM, HOGY NEMSOKÁRA VÉGRE RENDESEN FELLÉPHETÜNK.
DUA MENEDZSERE VAGYOK…
IMÁDJUK ANGELE-T
DOLGOZNA VELÜNK AZ ÚJ DALUNKON?
LONDON, 2020. NOVEMBER 28.
Helló, csajszi!
- Juhú! - Hogy vagy?
Örülök, hogy látlak. Hogy vagy?
- Jól. - Helló, drágám!
- Én jól vagyok, és te? - Jól. Nem vagyok fáradt?
Lehetőségem volt együtt dolgozni egy igazi popsztárral.
Észrevétlenül maradva megfigyelhettem,
mi zajlik a színfalak mögött.
Egyrészt teljesen le voltam nyűgözve,
ahogy figyeltem ezt a fantasztikus nőt,
aki tehetséges, de hétköznapi emberként viselkedik.
Sokkal jobban, mint hittem.
Megnyugtató volt azt látni,
hogy világsztárként is megőrizhetjük a hétköznapi énünket.
Ne!
Talán idővel
Majd elmúlik
És mégis
Most nem úgy tűnik
Te vagy a gyógyszerem
Nélküled semmi sem vagyok
Hiába próbálkozom
A karjaidban kifutok az időből
Lázban égek
Gyere, érj hozzám
Fogd meg a homlokom
Csókold meg a nyakam
Ha hozzám érsz, bébi
Elpirulok
Lázban égek
Gyere, érj hozzám
Izgultam a próbán,
mert utoljára hónapokkal korábban léptem fel.
Úgy éreztem, nagyon magasra tették a lécet.
Arra gondoltam, hogy mégis mit keresek itt?
Ezt kérdeztem magamtól. Komolyan.
De tényleg, megérkezel, és a csaj táncol és énekel…
Elképesztő, hogy mire képes.
Arra gondoltam, hogy a nyomába sem érek, inkább hazamegyek.
Merre van Linkebeek?
Elképesztő lesz.
Annyira izgatott vagyok!
Nem vagyok benne biztos, hogy én is ekkora világsztár akarok lenni.
De ez az energia, ez az ambíció, ez az őrület…
és ez a vakmerőség inspirálóan hatott rám a jövőt illetően.
A jövőmet illetően.
BRÜSSZEL, SZERETLEK - VÉGLEGES VERZIÓ
Egy, két, há', ez az!
Brüsszel, szeretlek
Úgy hiányoztál
Brüsszel, szeretlek Te vagy a kedvenc városom
Brüsszel, szeretlek Úgy hiányoztál
Te vagy a legszebb
Igen, te vagy a legszebb
Párizs hívogat Amikor hazaérek
Na, Angèle?
- Keményen dolgozom. - Mit érzel az album kapcsán?
Igazából egy kicsit babonás vagyok.
Mivel az első albumnál nem voltak elvárásaim,
most is próbálom elengedni őket.
Nem könnyű.
Tovább folytatják
Pedig azt mondta Nem olyan, mint volt
Tovább folytatják…
Zeneileg nagyon elégedett vagyok az új albummal.
Szerintem jobbak a dalszövegek, de tudom, kevésbé lesznek népszerűek.
Sokkal személyesebbek.
Nincs akkora összetartó erejük, bár az első albummal sem az volt a célunk.
Simán csak naiv dalok voltak.
Az a cél, hogy folytassam, amit csinálok, éljem az életemet,
és megtaláljam a helyemet a világban.
Szerintem erre volt jó ez az album. Megtaláltam a helyemet.
Oké, az első albummal ez meg ez volt,
de óriási mázlim volt.
A második albumhoz is akkora szerencse kéne.
De közben fontos, hogy megtaláljam és felvállaljam önmagamat.
Most itt vagyok, és mindent bele kell adnom.
AZ ÚJ KORSZAK
SZABAD PIHENNI
SZERETKEZNI
MEGTANULNI NEMET MONDANI
HALLGATNI ÖNMAGAMRA
Az emberek gyakran megkérdezik, vannak-e álmaim.
Szerintem igazából ugyanannyi mint bárki másnak.
Szerintem most az az álmom,
hogy belső utazásra induljak.
Nem szakmai dolgokról álmodom, sosem azokról álmodtam.
Nyugalomról álmodom. Arról, hogy jó emberek vegyenek körül.
Hogy felnőjek, és tanuljak a hibáimból.
Hogy jót tegyek az emberekkel, akik körülvesznek,
és én is jó dolgokat kapjak cserébe.
Ha a szüleimnek hétköznapi munkája lett volna,
szerintem nekem is az lenne.
Talán akkor is boldog lennék.
De igazából elképesztő dolgokban van részem,
és imádom az életemet.
Csak alkalmazkodnom kellett hozzá, mert minden nagyon gyorsan történt.
És legbelül borzasztóan akartam, hogy sikerüljön.
Pontosabban nem akartam kudarcot vallani.
Nem mondtam volna ki hangosan, hogy sikeres akarok lenni.
Talán leírtam volna.
De nem mertem kimondani, mert…
Szerintem szerencsét hozott, hogy nem mondtam ki. Babonás vagyok.
Szerintem azért nem mondtam ki, hogy ne kelljen csalódnom.
Ha nem jön össze, azt hitték volna, hogy nem is érdekel. Pedig de.
ANGÈLE - MINDEN JEGY ELKELT DECEMBER 10.
Azt kívánom neki, hogy…
A legjobbakat kívánom neki.
Hogy minden rendben legyen.
Úgy látom, hogy kezd nővé érni.
Elkezdett kiállni azért, amiben hisz, és azért, amire vágyik.
Beszél róluk.
Régen sokkal csendesebb volt.
Szerintem.
És azon töprengtem…
Vajon lehetséges, hogy az unokámból világsztár legyen?
Nem mertem hangosan kimondani másoknak.
Csak annyit mondtam, hogy zenél. Oké, de…
Mindenki azzal jött, hogy látta Angèle-t a tévében.
„Híres énekes lett.”
- Tudtad, hogy színészkedik is? - Nem.
- Nem tudtad? - Nem. Soha semmit sem mesél el nekem.
Egyszerűen hihetetlen.
Mióta megvan az a kutya…
Oké, megy.
Pepette, idepisiltél?
Hová pisiltél?
Csak el akartam mesélni, hogy befejeztem az albumot.
Azt hiszem.
Totálisan halálra rémít, mint midig.
Mert nem tudom, hogy mit fogtok gondolni róla,
hogyan viszonyultok majd hozzá.
De ez most már…
nem igazán rajtam múlik.
Az album a 25 éves énemet tükrözi. Az elmúlt negyed évszázadot.
Rájöttem, hogy jobb érzés, ha nem rugaszkodom el a valóságtól.
Ha önmagam maradok.
Remélem, ezt sosem felejtem el.
Mindig az a linkebeeki lány leszek, aki őszinte dalokat ír.
Még ha meg is változik az életem, ez örökké velem marad.
Mert ez az egész…
én vagyok.
Oké, ennyi elég lesz. Jó utat!
VÉGE
Szórakozol velem?
Ez neked a hála?
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka
Pont oda kellett? A sikerem bizonyítéka elé?