Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Det som følger, er minner.
-Kan vi fikse dette? -Ok, jeg kan det.
Nei.
Du er så flink.
Små, dumme og gode minner.
Vent, jeg er midt i en interessant tanke.
Ok.
Vi skal til Montreal!
Forholdet vårt er fullt av dem.
Spesielle anledninger…
Hurra!
Eller hverdagslige ting.
Morsomme aktiviteter sammen.
Dette er restaurert, men det er fortsatt det samme.
Denne er også kul.
Få den andre entusiastisk over ting du liker.
-Nei. -Jo, han kuttet i det og alt.
Gi meg mer.
Lange kvelder med venner, i barer, med for mye øl.
-Å, vennen. -Anne.
Beklager.
Søndager i bakrus.
Det var kjempegøy.
Gjøre store kunngjøringer.
At dere starter noe nytt sammen.
Kan du si det?
-Pappa, mamma. -Ja?
Jeg har nyheter. Det er noe bra.
Jeg skal til Montreal.
-Fikk du jobben? -Ja.
-Å ja? -Og Anne blir med.
Ja, jeg flyr dit et par måneder senere.
-Virkelig? -Du har funnet kjærlighet og en karriere.
Jeg er også stolt av deg.
Og så holde ut.
Vi sees om et par måneder.
Men jeg kommer til å savne deg.
Uansett hvor stressende det er.
Glad i deg.
Glad i deg også!
Legge kjente steder bak seg
og skape nye minner.
Forandring er bare bra.
Uansett, tilbake til nåtiden.
-Hei. -Hei, kom inn.
Ja, takk for at jeg fikk komme.
Det er fint å få en følelse av rommet.
Ja, absolutt.
-Kan jeg… -Ja, vær så god.
Ok.
Ja. Farvel til mitt nydelige hjem.
Flott med et sånt nytt hus.
Hei, kan jeg få tre øl, tre gin og tonic og en mojito, takk?
Ja.
Hei, vennen.
Hei.
-Vil du også ha en øl? -Jeg kan trenge en etter i dag.
Hva sa du? Jeg hører deg ikke.
Hvor er du?
Jeg forstår deg ikke. Det er så mye folk her.
-Bare glem det. -Hva?
-Jeg ringer deg senere. -Ok. Ja. Greit, glad i deg.
BEKLAGER, JEG HØRTE DEG IKKE! GLAD I DEG!
-Hei, kan vi få to Salmarier til? -Nei, Max.
Jo, du drikker altfor sakte.
Mens du fortsatt er i Amsterdam, må du drikke i vårt tempo.
-Jeg må opp tidlig i morgen. -Kutt ut. Takk.
Sånn, skål og takk.
-Ja. -Skål.
Kom og se, dette er så kult.
Hva? Jip, hallo. Ta med litt.
Hvem er det?
-Det er Lou. -Hvem?
Lou!
Lukk munnen. Du sikler.
-Heit, ikke sant? -Ja.
Ja. Jeg vil ha det på meg.
Kom hit litt.
Hei, blir dere med?
-Hvor da? -Til Jip.
Folkens. Kom igjen. Kommer dere?
-Hvor da? -Til Jip.
Nei, jeg har et viktig møte med forleggeren min i morgen.
Da har du god tid.
-Nei. Drar dere alle sammen? -Vennen.
-Hva er det du driver med? -Fransk, ellers mister jeg rekorden.
Vennen, kanadisk-fransk er noe helt annet enn fransk-fransk.
Ja, fransk er fransk. Jeg har ikke råd til dyre språkkurs.
Ja, sier jenta som nettopp brukte 70 spenn på øl.
Ok, nå drar vi til Jip i full galopp.
Om jeg vil høre breking, kjøper jeg ei geit.
Ja, klarte den!
KJÆRE HVITE VENNER MITT FORHOLD TIL PUPPER
SÅNN BURDE DET IKKE VÆRE
Snart henger du også her, An.
Ja, det er noen flotte ting her.
Og skarpe også.
Men jeg har på følelsen at du har gått deg litt vill.
Hva mener du?
Det jeg mener, er at da du sendte oss de første kapitlene,
var vi så entusiastiske…
Ja.
…og imponerte over det personlige og det autentiske.
Men du har visst mistet det på veien. Det har,
beklager, blitt litt uinteressant.
Det virker som du har mistet deg selv. Stemmer det?
Vel…
Nei, det tror jeg faktisk ikke.
Men karakteren leter jo også?
Ja, jeg skjønner det, og det er greit.
Men vi kan ikke publisere den slik.
Og det hadde vært fint med noen store forbedringer.
Boka er allerede i katalogen vår.
Men det er vel greit at boka er utforskende?
Det er jo en av kjennetegnene til hovedpersonen.
Ja, men hovedpersonen har ikke noe mål.
Det virker ikke som hun vil finne ut hva hun leter etter.
Hva vil hun og hvordan kommer hun dit?
Og er hun virkelig historiens helt?
For noe tull.
Ok. Men jeg…
Ok.
Jeg vet om en god skrivetrener, ta kontakt med henne.
Og jeg tror det er bra, Anne, om du spør deg selv:
"Hva vil jeg egentlig si?"
Du må ta noen klare valg.
Så hva har du, Anne Verbeek, å fortelle verden?
Hei, vennen.
Hei, kjære.
Timingen vår har ikke vært særlig god i det siste.
Nei, gitt.
Hva er klokka der? Skal du ikke på jobb i morgen?
Det er råtidlig, men vi fikk en megastor kontrakt.
Så vi har fri om morgenen.
Kult, grattis.
Takk. Forresten, jeg har endelig dekorert hjemmet vårt.
Vil du se? Se, det lille kjøkkenet.
-Hei. -Og så…
Denne lampa!
Husker du den i det italiensk design-bladet?
Jeg sa da at lampa var kjempedyr.
-Hallo. -Hallo.
Hvem var det?
Jeg skal bare finne et rolig sted.
Ok…
Ok. Jeg ville egentlig si det i morgen ettermiddag.
Men ja, dette skjedde, og nå snakker vi uansett,
så jeg vil få sagt det.
Jeg har begynt å flørte med noen.
Og det var henne akkurat nå. Zoey.
Faen. Det gikk da fort.
An?
Beklager, bildet frøs.
-Hvordan kjenner du henne? -Hun er en venn av en kollega.
Bra. Ja…
Jo da, hun så jo søt ut…
-En helt annen type. -Ja.
Hei, går det bra? Fordi…
Hvis du ikke syns det er greit, så…
Du vet jo hva vi ble enige om?
Ja, nei…
Men vi snakker om det senere. Etter hvert.
Ja, det er greit. Nei, det går helt fint.
Sara, kom, vi venter på deg.
Ja, jeg kommer.
Bare gå og feir du, vennen. Gjør det.
Ok. An, jeg er glad i deg, ok?
-Du er alt for meg. -Jeg er glad i deg også.
Ok… Dette er greit.
Dette er avtalen vår.
Hva? Er det den store radio-celesbian Jip?
Jepp. Hvordan går det?
Jo da, greier.
Vi snakker senere.
Sikkert? Du vet at du alltid kan snakke med meg om ting?
Nei, det går bra.
Hallo! Vi skal feire suksessen din.
-Jepp. -Jepp! Hvordan går det?
Jo, bra. Jeg når nye høyder for tida.
Jeg vet om ei anna cis heterodame.
-Kanskje du kjenner henne. -Tja.
Så lenge det ikke er rett foran meg.
Ok. Ja. Jeg elsker dere.
-Homorettigheter etc. Love is love. -Homorettigheter etc.
-Ja, Daan, den ekte allierte. -Vel.
Kjære venner, jeg vil skåle for denne flotte kvinnen
som får sitt eget faens radioprogram!
Skål.
-Se hverandre i øynene. -Dårlig sex ellers, ja.
Det vil vi ikke.
Men seriøst. Jeg håper dere hører på alle episodene.
Jeg planlegger å bli en stor plattform for unge artister,
skeive artister, artister med farge og råbra musikk,
så vær så snill og spre det videre.
Jeg har fortalt alle det, jeg ringte bare ikke kongen.
Nei, men serr, det første showet blir veldig tøft,
og Nana Adjoa er live…
-Ja, vennen. Råkult. -Og Lionstorm ville…
Jeg er så stolt av deg, Jippie.
-Ja? Takk, elsker deg. -Ja, virkelig.
Og du? Hvordan var møtet med forleggeren? Si det.
Stemmer det.
Jo, fint. Jeg må fortsatt omskrive litt og gjøre noen justeringer.
-Får vi lese den snart? -Veldig snart.
Vi gjør noe sånt som en avskjedsfest skråstrek boka-er-ferdig-fest, ja?
Herregud, du drar snart.
Det er fortsatt noen uker.
Du høres ikke så entusiastisk ut.
Jo da, jeg er det, men jeg må bare ordne noen ting.
Ok, som hva da?
Ok. Bare ting.
-Du skal vel fortsatt dra? -Ja, selvfølgelig. Ja.
-Jeg tror ikke hun drar, da. -Nei?
Herlighet, jeg gleder meg bare ikke nå. Jeg trenger ikke gjøre det hele tida.
Jeg er bare sliten, så slapp av.
Ok, beklager.
Bare irriterende at dere tror det er noe galt,
eller at jeg ikke fullfører ting. Ha litt tiltro.
-Det går bra. Virkelig. -Ok.
Hei, hvem vil ha noe å spise? Skal jeg bestille snacks?
Ja, kan du hente til oss?
-Kan jeg få rødbeteboller? -Hva?
-Ostefat? -Ja, ostefat.
Ja. Et ostefat, hørte jeg.
VERB_ANNE: VIL SAVNE FAMILIEN #VENNER #ELSK
CASPERGER93: LA OSS #LEVEINUET
DENNE DAMA #ELSK
LE_LOUP FØLGER DEG
LE_LOUP LIKER POSTEN DIN
LOU - AKTIVIST - DRAGKING (HEN/DE/DEM)
Ja, hva vil hovedpersonen?
Ikke sant? Hva jobber hun mot? Er det en antagonist?
Den er ikke særlig begivenhetsrik. Den vandrer.
Og det er virkelig mye snakking. Og det er interessant, men pga. det,
er det en mellomting mellom handlings- og karakterdrevet.
Jeg tror du må…
Liker hun kvinner?
Hadde Saar blitt sjalu om hun så oss?
Vi kan også bare fort…
Drit i det.
Anne? Anne.
-Hva? -Hører du etter?
Ja, den vandrer…
Skal jeg melde Lou?
Ja, så klart. Om Sara har ei jente i Montreal,
har du lov til å skrive til noen.
-Ja, ikke sant? Ja. -Ja.
På'n igjen.
-Elizabeth. -Katherine.
Hyggelig.
Katherine, om jeg ikke hadde en sexistisk mann
som mishandler meg, hadde jeg vært med deg for alltid.
Men, Elizabeth, jeg er for pen til å komme ut,
og det er 1800-tallet, så la oss kysse i hemmelighet
og stirre på hverandre.
Jeg vil elske deg evig, men dette går ikke.
Katherine, vær modig.
Men hva skal jeg skrive til henne?
Eller jeg mener "hen". Det står "hen/de/dem" i bioen.
Ja, bare skriv noe som:
"Hei, vil du ta en drink en dag?
Dama mi dater noen, og jeg vil også det, for ellers blir det ubalanse."
Vær så snill…
"Og jeg vil heller date noen andre
enn å snakke om det med dama mi. Hei."
Slutt.
Jeg skriver bare noe som:
"Hei. Hatt ei fin helg?"
Så bra. Det gjør meg skikkelig kåt.
-Lil, seriøst. -Ja, det er greit. Bare send den.
Ok.
Ja, jeg må ordne noen ting. Jeg må hente passet mitt denne uka.
Jeg skjønner ikke at du kan gjøre alt i siste liten.
Bare la meg gjøre mitt.
Går det bra med…
-Med Zoey? -Ja.
Ja, bra. Moro. Vi ser hverandre en gang i uka eller noe sånt.
Hun vil treffe deg.
Er det greit for deg? Eller vil du helst slippe?
Nei da, det er… Ja, moro. Vi kan…
Vi kan FaceTime en gang.
An, virkelig?
Virkelig? Ja, moro. Jeg skal si det til henne.
Hvordan går det? Og boka di? Har du levert inn alt?
Faen.
Ja, det går bra.
Fortsatt litt omskriving, finjusteringer og sånt.
Jeg er så stolt av deg. Du skrev din første roman. Så kult.
Ja.
Du, hvis det er noe galt, må du si det, ok?
Eller om du er ukomfortabel?
Nei, alt er bra.
Jeg er glad i deg, ok?
Glad i deg også.
Så…
Vi kan bare date en annen person hvis begge syns det er greit.
Ja.
Og vil vi vite alt?
Kanskje ikke om det bare er sex, men hva om det blir dating?
Vel…
Ja, jeg vet ikke. Fortsett å kommunisere, ikke sant?
Ja, kan jeg få det skriftlig? At du vil kommunisere?
Nei, jeg tuller. Nei, men det høres bra ut.
Ja.
Og fortsett å uttrykke tvil og grenser.
Ja.
Og gi hverandre frihet,
det er vel tanken bak et polyamorøst forhold?
Ja.
Ja, jeg synes det er så bra og sunt at vi gjør dette.
Ikke sant? Se på oss. Ja.
Ja, flott. Det ser bra ut.
Nei, denne lå der fortsatt.
-Ja. Ikke noe problem. Det var 40 du sa? -Ja, 40.
Hvordan var dette igjen?
Ok.
Hei.
-Flott. -Ja.
Hvilke pronomen bruker du?
Hun/henne.
-Greit. Mine er de/dem eller hen/hin. -Jeg visste det fra Instagram.
Flott.
Ja, flott at eksene mine liker bildene dine og.
Det er en så deilig følelse å gå på scenen og bare høre alle…
Jeg tror ikke jeg kunne ha vært dragking.
Hvorfor ikke?
Det å være på scenen med alle som ser på.
Og så være sexy.
-Synd du det er vanskelig å føle seg sexy? -Jeg?
Jeg vet ikke. Jeg tenker vel ikke på det.
Ok. Når føler du deg mest sexy?
Når jeg er trygg, tror jeg.
Ja, jeg liker ikke egentlig sexy klær eller undertøy og sånt.
Jeg føler meg aldri skikkelig sexy.
Hva enn det betyr, men…
Nei, jeg kan tenke "jeg ser bra ut", men sexy, altså… Nei.
Sexy er ganske bredt, ikke sant?
Det handler ikke bare om sexy klær eller undertøy.
-Det er forskjellig for alle. -Ja, det tror jeg også.
Dama mi, Sara, for eksempel
liker å bruke pent undertøy og sånt. Men…
Men det gjør veldig lite for meg.
Nei, jeg synes hun er veldig sexy, men bare når hun har det bra,
når hun lager kaffe i undertøyet,
når hun er i totalt arbeidsmodus på en Zoom-samtale
med kolleger fra hele verden. Det er sexy.
Men uansett, ja.
Har du kjæreste?
Ja.
Ja. Men vi er åpne, poly.
Hei, men, vent litt.
Du skriver en bok, og så drar du til den andre siden av verden? Hvorfor?
Det er bare planen.
Rar plan.
Ja.
Jeg vil bare skrive ei kul bok.
Men så…
Forleggeren min spurte meg hva jeg faktisk vil si.
Ja. Så nå tenker jeg hele tida: "Hva er egentlig livserfaringa mi?
Hvorfor må jeg skrive bok? Er det det verden venter på?"
Hva vil du skrive om?
Om vennskap og forhold og kjærlighet og identitet.
Kjønn, uttrykk. Om å være skeiv.
Ok. Hva betyr det å være skeiv for deg?
Jeg vet ikke. Eller, det vet jeg faktisk.
Å være lesbisk eller skeiv, og å komme ut, har formet meg
til den jeg er nå.
Så jeg ville aldri ønsket det annerledes
fordi det er en stor del av identiteten min. Det er hele livet mitt.
Men som skeiv lever jeg i et hetero normativt samfunn.
Så da nærmer en seg alt utifra at en er skeiv.
Og jeg tenker: "Ja, jeg vil bare fortelle den historien."
Vise hvor gøy det er å være skeiv.
Og lede folk inn i den verdenen fordi det å være skeiv er gøy
og spennende og komplisert…
Og ekte og kjærlig.
Og alt.
Å være skeiv er bare alt. Ja…
Ja, det er mye mer enn jeg trodde da jeg var i skapet.
-Ja. -Jeg er også glad for at nå…
…kan jeg være stolt av noe jeg pleide å skamme meg over lenge.
Så jeg vil vise det og…
Ja, at jeg føler meg mye mer komfortabel nå.
-Og hvorfor det? -At jeg føler meg mer komfortabel?
På grunn av tida. Det tar bare tid, ikke sant?
Ja, og jeg har også blitt veldig moden.
Ja.
3 DAGER SIDEN FORRIGE FRANSKTIME
Men en må fortsette å prøve og ikke bare unngå det fordi det er lettere.
Snakking og tålmodighet funker, må snakke…
Ok, noen ganger tar jeg… Slutt, da.
Jeg tar dem med på skeive forelesninger eller filmer. Får dem inn i min verden.
Ja, men jeg ser ikke at det skjer med foreldrene mine.
Hvorfor ikke? Bare gjør det.
Det er bra for deg og dine foreldre, men prosessen min er annerledes.
Unnskyld.
Men fortell meg din politiske vri.
-Ja? -Ja.
-Er du sikker? -Kom bare igjen.
Ok, den er sånn.
Vel, vi deler verden i to kategorier. Det avgjør hvordan vi behandler hverandre.
Menn får ikke gråte, kvinner kan ikke fikse ting, og kvinner er jo underordnet.
Det er et merkelig system. Som ble oppfunnet av oss alle sammen.
Ja, det er jævla liten frihet i hvordan en kvinne kan se ut.
Akkurat. Og vi fant opp alt uansett.
Penger, vi fant det opp, vi bare trykker det sånn.
Internett ble oppfunnet av oss.
Språk, fotografi, kunst, politikk, kjønnskonstruksjoner. Vi fant det opp.
Så hvorfor kan vi ikke fortsette å oppfinne? Eller gjenoppfinne?
Hvorfor er det å være ikke-binær og å bryte seg løs fra konvensjonene
en ikke-sak for mange?
Ja…
Og som språket
blir det stadig fornyet, og det er det som er så flott.
Så hva er galt med å bruke kjønnsnøytrale pronomen?
Ja, virkelig.
Ja, nettopp.
Jeg er iallfall enig.
-Hei, Jippie. -Yo, An.
Snakker du fortsatt med Saar?
-Hvordan det? -Jeg fikk ei melding.
Om at hun ikke har snakket med deg på noen dager
-og heller ikke får tak i deg. -Faen.
Jeg har ikke hennes nye nummer. Vi meldes aldri, men hun følte et behov
for å sende meg melding for å få tak i deg.
Ja, faen.
Hva gjør du egentlig? Bare snakk med henne.
Jeg vet det.
Er alt bra med deg ellers?
Ja, det går bra.
Jeg må bare snakke med Saar. Du har rett.
Ja, jeg har rett.
Vel, finn ut av det, jente.
La oss ta en øl snart.
-Vi ser ikke hverandre nok. -Ja, det er sant. Jeg melder deg.
Greit. Ha det.
Vær så god.
-Herregud, vennen. -Hva?
Vi fikk huset.
Herregud. Drømmehuset vårt?
Ja, med den vakre trappa utafor.
-Ja. -Herregud.
Ok, jeg skal svare nå.
-Ok. -Ja.
"Kjære Antoine…" Ja.
HEI, VENNEN. ALT BRA?
-Hva med denne? Prøv den. -Så det du gjør nå kalles blending.
Jeg gjør bare alle linjene jeg har brukt mykere.
Nei, dette virker som for mye. Ja.
Drag er mer enn et morsomt karneval.
Det er en måte å gjøre opprør mot normen på.
Herregud. Maxie.
-Herregud, du ser så bra ut. -Takk.
Ja, og drag kom fra protest.
Det er der alt kom fra. Se på Stonewall-opprøret.
Drag og transkvinner med farge var i frontlinjen der.
Og det er bare veldig viktig
å huske hva vi skylder pride, men også drag.
Ja, jeg elsker det. Kan vi ta et bilde? Jeg er skikkelig fan.
-Søtt. -Så nydelig.
Vennen min.
Du har en naturlig sterk kjeve.
-Ja? -Ja, virkelig.
Vil du ha litt ansiktshår eller noe?
Et skjegg hadde vært kult.
-Jøss, Lil, ser bra ut. -Takk.
Fin pikk du har.
-Nydelig… -Hva?
-Og hva heter du? -Jennifer.
Ok, kom hit litt, alle sammen.
Greit, ja.
Bli med.
Drag handler om å gjenvinne plassen sin. Kreve plass.
Som skeiv blir man alltid fulgt med på.
Og dette er en måte å gjøre det til noe positivt på.
Våge å ta den plassen.
-Ja? -Ja.
Dette er så fint.
Hva er galt?
Ingenting.
Jeg er bare så glad i dere.
Er du fin og full?
Nei, på ekte.
Hva skal jeg gjøre uten dere?
Ingenting. Uten oss er du ingenting.
Nei.
Vi er glade i deg også.
Stopp et øyeblikk!
Anne er emo.
Hva er det, vennen?
Hva er det? Nei… Kom her.
Bli med oss. Vi er glade i deg, Annie.
Hei, vennen. Ikke gråt.
Faen, jeg er så glad i dere.
To ostesnacks, en vegetar…
-Vegetarkrokett. -Vegetar…
-Vegetar? -Vegetar.
Ja, en vegetarkrokett. Og Lily?
-Frityrstekte nudler. -Æsj, seriøst?
-Ja. -Og frityrstekte nudler.
-Selvsagt, kommer. -Takk.
Lou er skikkelig kul, da.
-Ja, hun er helt super. -Hen.
Ja, beklager.
Og det er sant. Ja.
Har dere slikket og sånn enda?
-Nei. -Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke om jeg burde gjøre det.
-Du liker hen, ikke sant? -Ja.
-Og du er i et polyforhold? -Ja.
-Og du skal snart til Montreal. -Ja.
Nei.
-Vet Sara det? -Nei.
For en lystig samtale.
Nei, men vent, skal du ikke til Montreal?
Jo da, jo da. Nei…
Dere, jeg vet bare ikke.
Jeg må emigrere om to uker. Hva faen?
Og jeg må gi opp hjemmet mitt.
Og jeg må skrive om hele boka mi.
Kom og bo hos meg.
-Seriøst? -Ja. Det blir gøy, ikke sant?
Ja… Hva nå?
Er alt i orden? Du virker litt distrahert eller noe.
Å, nei, det går bra.
Virkelig?
Jeg har hatt mye å tenke på, men ikke tenk på det.
Du vet at du kan fortelle meg alt? Snakk til meg.
Ok, kom igjen. La oss ta en drink.
Hva var ditt førsteinntrykk om meg?
Søt… Komplisert.
Lytter godt, snakker dårlig.
Ja. Alt det fra det første møtet?
-Jeg er en god menneskekjenner, ikke sant? -Ja visst.
Og svært attraktiv, så klart.
Jeg skulle si det.
Og du? Av meg?
Veldig attraktiv også, så klart, og smart.
Og interessant og hederlig.
-Hederlig? -Ja. Beklager.
Nei, ja, faktisk, ja.
Jeg følte meg avslappet med deg.
Som om jeg kan si hva som helst uten å bli dømt.
Jeg føler det samme.
-Jeg tror det er en generasjonsgreie også. -Ja.
Ja, for foreldrene våre var alt pent kartlagt og åpenbart.
-Lite usikkerhet… -Ja.
Jeg tror bare de aldri lærte å snakke om noe.
Mine gjorde iallfall ikke det.
De forstår ofte ikke problemene våre.
Fordi de tenker: "Jeg var ung en gang, akkurat som deg."
-Du vet det argumentet? -Ja.
"Og jeg har kommet hit uten oppstyr, så du bør også klare det."
Ja. Det er akkurat sånn foreldrene mine er.
-De forstår det bare ikke. -Nei, det gjør de virkelig ikke.
Nei.
Ja, jeg gjør ting annerledes.
-Jeg vil ikke tie lenger. -Nei.
Nei. Ja, jeg vil også bare ha en familie.
Og jeg vil at barna mine skal føle at de kan fortelle meg hva som helst.
At det ikke alltid er spenning rundt et bestemt tema.
At ingen må holde inne med noe.
Jeg vil bare at det skal være ekte kjærlighet.
Bare ærlig kjærlighet. Ikke noe oppstyr, ikke noe drama, bare åpenhet.
-Hva? -Kom her.
Men snakket ikke du om noe veldig alvorlig?
Jo. Jeg må bare komme meg fra dette bakholdsangrepet.
Du er en god kysser.
For en lettelse.
Må du alltid spøke vekk ting?
Tja…
Ja, kanskje.
Ja, som en distraksjon eller noe, ikke sant?
Da trenger du ikke være sårbar.
Men det er også litt søtt.
Du er jævla sexy, da.
Jeg mener det. Se på deg.
Vakkert, ja?
Ja.
-Kan jeg knulle deg? -Gjør vi ikke…
Jo, jeg mener med strapon.
Jeg har aldri gjort det før.
Har du ikke? Vi trenger ikke hvis du ikke vil.
-Jo. Jeg vil. -Ja.
Er dette greit? Ja?
Ok.
Jeg vil være oppå deg.
Faen, ja.
Ja.
Herregud.
Gud. Jeg føler meg som en tenåringsgutt. Jeg har aldri kommet så fort før.
Det er bra, ikke sant?
Det var veldig hett.
-Du er heit. -Du også.
Jeg har villet prøve dette lenge, men har aldri gjort det.
Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke.
Jeg hadde et fint sexliv med Sara.
Folk går glipp av så mye
ved å ikke dele fantasier og følelser.
Ja, det virker sånn.
Da du kom inn i meg, orket jeg nesten ikke mer.
-Jeg kjente det. -Ja?
Ja, du var helt avslappet.
Du overga deg helt.
Tusen takk.
For hva da?
For… For sexen, tror jeg?
Jeg har aldri blitt takket for sex før.
Ja. Så dumt.
Beklager. Dette var bare så…
SARA MATOUK - I DAG 5 TAPTE ANROP
HEI, VENNEN. JEG ER I AMSTERDAM. KAN VI MØTES I ETTERMIDDAG?
Herregud.
Hva?
Sara er i Amsterdam.
-Jeg visste ikke at hun kom. -Samme her.
-Så… -Faen.
Du skal vel møte henne?
Jeg vet ikke.
Jo da, ta deg sammen. Jeg tror dere har nok å snakke om.
Kan jeg ikke gjemme meg med deg?
Faen ta, Anne. Det er dama di.
Ikke vær med meg for å unngå henne.
-Det var en spøk. -Ja, morsomt. Kom an.
Bare si hva du føler.
Ja.
-Hei. -Hei.
-Jeg er glad i deg. -Glad i deg også.
Ok. Jeg vil ikke dra til Montreal.
Det virket som…
Sa jeg det ikke høyt?
Kom igjen, An.
Uansett… Jeg må skrive om boka mi.
Ja.
De syntes den var forferdelig.
Hva faen? Boka di er kjempebra.
De hadde noen gode poeng. Også når det gjelder innhold og stil.
Det er bare tull.
-Ja, men det er ikke det. -Ok.
Jeg må bli i Amsterdam litt til.
-For å skrive om boka mi. -Ja.
-Går det bra? -Ja, jeg er bare trøtt. Jetlag.
Ja.
-Jeg kom helt hit for deg. -Ja, for å hente meg.
Jeg tror ikke du er her kun for meg.
Det er en hump i veien for planen din, og jeg er humpen.
Du er ikke humpen min.
Jo.
Du er ikke en hump i det hele tatt. Ikke vær dum. Hvor har du det fra?
Beklager. Jeg vet ikke.
Jeg har savnet deg.
Jeg har savnet deg også.
Hvorfor er det så vanskelig?
NÅ SØK OM PASS PÅ RÅDHUSET
Hva skjer?
Faen, da.
Hun sover allerede. Ikke nå.
Men når skal du gjøre det da?
Ikke nå.
Eller skal jeg?
Ok, An.
Bare si hva du føler.
Saar.
Saar? Kan vi…
-Ja? -…snakke?
Nå?
Ja.
Ok, greit.
Ok. Jeg er glad i deg.
Og du er søt og pen og smart og sexy og…
Men jeg vil ikke dra til Montreal ennå.
Ok.
Og jeg vet ikke om jeg vil dra i det hele tatt.
Vil du ha et langdistanseforhold?
Nei.
Jo.
Jeg vet ikke. Jeg klarer det bare ikke.
Slår du opp med meg?
Ja. Jeg tror det.
Tror du? Hvis du slår opp, bør du vite det.
Jeg vet det.
Men, ok… Beklager, jeg forstår ikke.
Vi hadde en plan. Alt gikk bra.
Nei, du hadde en plan. Jeg var bare med på den.
Hva?
Og jeg har også møtt noen. Ikke at det betyr noe.
-Vil du være sammen med henne? -Nei, med hen, nei.
Nei, det spiller ingen rolle heller.
Ok. Jeg har bare en følelse av at jeg…
…bare går med på ting for din skyld og ikke tenker på hva jeg vil selv.
Så da slår du opp uten å snakke om det først?
Jeg slår ikke bare opp med deg, Saar.
Jeg har tvilt veldig lenge.
Så si noe.
Ja…
Saar, du kan se på meg sånn,
men du er ikke den enkleste å snakke med. Ærlig talt.
Det er ikke rom for det. Du spør, men du følger ikke med på svaret.
Herregud.
Vennen, unnskyld, ok?
Det er bare…
Jeg vil ikke dette.
Jeg vil ikke dra til Montreal. Jeg vil ikke ha et polyamorøst forhold.
Det er selvfølgelig greit om du vil det, men jeg kan ikke det nå.
Men det var helt fint å være med meg og hva enn hun… hen heter.
Tror du jeg syns det var fint?
Jeg tror du likte det. Mer enn med meg.
Ja, jeg kunne i det minste snakke med hen. Ja. Vi hadde gode samtaler.
-Supert, dette er flott, takk. -Ja.
Og når ble du imot polyamorøse forhold?
Jeg har ingenting imot dem generelt. Jeg er imot denne.
Det var en siste utvei for oss. Det er vel ikke sunt?
Jeg ville aldri det.
Men da må du jo si det! Vi har da snakket om dette.
Du hører ikke etter. Du vil ikke høre. Jeg kan ikke snakke med deg.
Om du bare kunne lært deg å kommunisere.
Er det så vanskelig? Jeg kan ikke lukte hva du tenker.
Du må likevel ta litt ansvar.
-Noen ganger, Saar… -Ja?
Noen ganger må man gjøre mer
for å ha en samtale. Noen ganger må man observere.
Bare se på den andre. Ja, sånn, bra. Jeg er alene i dette forholdet.
Hva? Hva slags melodramatisk…
Hva har du bidratt til for oss? Seriøst, si det.
Hva snakker du om?
-Jeg legger planer fordi du ikke gjør noe. -Fordi du ikke spør hva jeg vil!
Det er derfor!
Du kom bare hit for å hente meg. Altså…
Du har ikke kommet for å løse ting.
Du pålegger meg bare din plan. Du er jævla egoistisk,
er du. Du tenker aldri på hva jeg vil.
Du er så nederlagsstemt.
Du tror hele verden er imot deg. Så tøft du har hatt det.
Hva faen har du å klage over?
Du kan være ei så bortskjemt lita hvit jente.
Faen ta deg, Saar.
Det er verre ting enn en mislykket bok og et mislykket forhold.
Er forholdet mislykket?
Det er det jeg mener!
Er det det du tok fra samtalen?
Herregud, denne jenta, seriøst.
Kaller du dette en samtale?
Vi er her midt på natta og roper til hverandre.
Ja? Ok, vi er ferdige. Bra.
Dette er så feigt av deg.
-Men jeg har blitt vant til det nå. -Greit.
Ok. Det er flott, kall meg en feiging.
Bare kall meg det.
Jeg bare føler at jeg aldri er nok for deg.
Jeg er ikke smart nok. Ikke ambisiøs nok. Ikke sexy nok.
Det er nytt for meg. Ikke sexy nok? Siden når?
-Jeg synes du er råsexy. -Du sier det aldri.
Og din nye kjærligheten gjør det? Hun møter én person
og sammenligner hele forholdet vårt med det. Så klart.
-Lou er ikke min kjærlighet. -Lou.
Ja, Lou, ja.
Fint navn.
Nå innser jeg hvor fælt jeg har det med deg.
Dette vil jeg ikke ha.
-Det er ikke min feil. -Jeg føler meg bare som dritt.
Kanskje det ikke er pga. meg, men deg.
An?
An…
Du er den første jenta jeg forelsket meg i.
Første jente jeg introduserte for mine foreldre.
Jeg vil tilbringe resten av livet med deg.
Anne…
Du vil være med meg så lenge det er på dine vilkår.
Nei, for faen…
Jo, Saar. Dette funker ikke. Jeg orker ikke mer.
Jeg går.
-Ja. -Ok.
Jeg håper du blir mer fornøyd.
Med deg selv og verden rundt deg.
Hei. Kanskje ta en dusj?
Nei, glem det.
Kom an, vennen.
-Ja. -Så fort?
Ja…
Ja, en trist kveld i en bar og et spesielt møte
med dragqueens var begynnelsen for Christine and the Queens.
Et vakkert førstealbum for alle som har bruk for litt Chaleur Humaine.
-Annie. -Hei, pappa.
Vel…
Krever dette te eller whisky?
Whisky.
Vær så god.
Ligger du fortsatt på sofaen?
Jeg gikk på do et par ganger, lagde lunsj og tok oppvasken.
Ok, Annie, ny tilnærming. I morgen går vi en tur.
-Pappa. -Kom igjen, Annie.
Noen ganger må man bare sette seg i gir. Ellers står man på samme sted.
-Og det sier du. -Hva mener du?
Du har ikke vært noen solstråle siden skilsmissen. Du snakker ikke om det.
Noen ting er vanskelige å ta opp.
Ja, jeg vet det. Du oppdro meg til å aldri snakke om noe.
Annie, da.
Tenk på det.
Når snakker vi om følelser eller om dypere ting?
Hvorfor snakker vi aldri om skilsmissen?
Hvorfor må alt alltid være så jovialt?
Hvorfor føler jeg alltid at jeg sier feil ting?
Eller at jeg aldri kan være meg selv?
Fordi dere aldri lærte meg å snakke om ting.
Det holder, Anne.
Alt skyldes ikke oppveksten din.
Du er voksen, oppfør deg som det.
-Du bestemmer ting selv. -Seriøst?
Beklager hvis vi pleide å snakke lite om visse ting.
Hvis du vil endre ting, endre dem.
Det er ikke alltid miljøet, det kan også være deg.
Du skaper dine egne problemer.
Og ja, det er ubehagelig og sårbart å innrømme, men det er det vi bør gjøre.
Går du bare nå?
-Det er veldig modent. -Nei, jeg vil ha en drink.
Greit, ta deg en drink. Jeg drar hjem.
ALT I ORDEN?
Beklager. Jeg burde ikke ha gått.
Jeg beklager også.
Føler du deg bra?
Vi trenger ikke plutselig å snakke om følelser.
Nei, jeg mener det. Det er tydelig at du sliter. Hva kan jeg gjøre?
Ingenting.
Ok, men hva kan du gjøre selv?
Hva gjør deg glad eller avslappet? Hvordan slapper du av?
Når jeg skriver, tror jeg.
Gjør det, da.
Ja, jeg gjør det allerede. Jeg skriver om hele boka mi.
Fortsett med det.
Ja.
Vil du lese litt snart?
-Jeg er nysgjerrig på hva du syns. -Ja, det vil jeg gjerne.
Hvem er med, da?
Vel, alle sammen, egentlig.
Men med andre navn, og det har blitt dramatisert litt.
Høres gøy ut.
Så vennene dine også? Hvordan er jeg med?
Du er bestevennen
som hovedpersonen tar for gitt og ikke gir nok oppmerksomhet
fordi hun alltid er der for henne. Og det bør hovedpersonen unnskylde for.
Unnskylder du?
Ja. Unnskyld.
Takk. Det går bra.
Du var der for meg da jeg ikke hadde det bra, og…
Jeg er her for deg.
-Glad i deg, Jippie. -Flott. Glad i deg også.
Og… oss?
Ja. Det var gøy, ikke sant?
Ja.
Ja. Jeg er ikke ute etter noe romantisk.
Jeg syns du er flott og morsom å henge med,
men jeg ser ikke etter noe mer nå.
Ja… Nei, samme her, tror jeg.
Jeg syns det er så kult hvor direkte du er.
Jeg hadde gått rundt grøten i ukevis.
Jeg vet det. Det var derfor jeg sa det.
Og jeg fant ut at jeg var fortapt selv,
og at jeg ikke kunne være meg selv i forholdet til eksen min
og med foreldrene mine og sånn…
Og det er mye positivt der også.
Det er veldig personlig, alle vennene mine er med.
Det er superskeivt.
Det har blitt til en samling av minner.
Og du hadde rett om letingen og hvem som var historiens helt.
Jeg har ubevisst sabotert mitt eget liv.
Jeg har tatt alt for gitt.
Men jeg står bak denne boka 100 %.
Så hvis du ikke liker den, så
vet jeg ikke hva mer jeg skal gjøre. Da er det over.
Anne… Jeg likte den kjempegodt.
Virkelig?
Ja, den leter fortsatt, men med et mål.
Det er personlig, men en kan relatere seg til det.
Du fant historien din.
Det er godt å høre.
-Og tittelen? -Ja…
Den handler om hvem hovedpersonen er i forhold til folk rundt henne.
Derfor…
Jeg forstår.
Hei!
Hallo, Annie.
-Hei, shantay you stay, pikk. -Ja.
Hva er alt dette?
Vi hadde egentlig arrangert en avskjedsfest for deg, men…
Så det er en Anne-blir-her-fest.
Og en Anne-er-ferdig-med-boka-fest?
Gud, jeg er så glad i dere.
Og boka di?
Ja, boka mi skal utgis.
Skål.
For deg, kjære An, og for boka di.
Som er takket være oss, for vi er alle med.
Ja, sant.
-Skål! -Skål!
Takk, venner.
-Jeg har laget spyd. -Har du?!
Kjære Saar,
vår siste natt sammen ble et dårlig minne, og det vil jeg ikke.
Jeg vil så gjerne holde fast ved våre vakre minner.
Men jeg tror ulike ting gjør oss glade.
Og det er greit. Jeg er lykkelig nå.
Hjemme, i Amsterdam, med vennene mine.
Jeg håper du også er det.
Og jeg er lei for det jeg sa.
Eller kanskje ikke sa. Jeg vet hvor frustrerende jeg kan være.
Jeg har blitt flinkere til å snakke.
Jeg er fortsatt dårlig på det, men bedre.
Jeg håper du også er opptatt med å investere i nye minner.
Mamma sa nylig at den beste investeringen en kan gjøre,
er i minner.
Så det er det jeg gjør.
Tre, to, en…
Nei, nei.
Jeg føler meg virkelig bedre.
Jeg skrev om boka mi.
Og ja…
Du er uunngåelig med.
Jeg håper du liker den
og gjenkjenner våre morsomme og fine øyeblikk.
-Hei. Så fint at du er her. -Ja, gratulerer.
Uansett, les den eller la være…
Jeg håper du har det bra. Masse kjærlighet.
Tekst: Anniken Einan