Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Так. У цьому відео я перейду на англійську
для моїх іноземних друзів і фанатів.
Сьогодні я розповім вам одну з моїх найулюбленіших історій,
і сподіваюся, що вам вона сподобається так само сильно,
як і мені.
Якось давно, у далекому-далекому Мюнхені…
Далекому, якщо ви — один з моїх іноземних друзів.
На околиці міста стояв старий цегляний будинок.
Це була фабрика шанованого майстра замків
на ім'я Ганс Ваґнер.
Він був працьовитим сім'янином, поважним членом суспільства,
доки його дружина та син не загинули за трагічних обставин.
У останні роки життя він розпочав справді видатну роботу.
Чотири сейфи, названі за легендарним «Циклом Персня» Ріхарда Ваґнера
з чотирьох опер за мотивами скандинавської міфології.
Ці сейфи називалися…
«Das Rheingold»,
«Die Walküre», тобто «Валькірія»,
«Зіґфрід»…
і, нарешті, «Götterdämmerung»,
що означає «Загибель богів».
Ганс Ваґнер вважав замок і сейф головоломками.
Головоломками, які зможуть розв'язати
лише ті, хто справді гідний секретів, що були сховані у них.
За легендою, якщо спробувати зламати замки силою,
вміст сейфу одразу ж згорить,
а сам сейф закриється назавжди.
Та робота Ганса не завершилася Циклом Персня.
Він мав створити ще один сейф.
Сейф, до якого він йшов усе своє життя,
здатний вмістити весь його біль та страждання,
і назавжди замкнути їх там.
Люди намагалися звільнити Ваґнера з могили, що він побудував собі,
та їм не вдалося зламати ідеальний сейф.
Ваґнер помер у сейфі, який так і не відкрили.
Він став його труною, яку поховали у морі разом із тілом.
The Rheingold,
Валькірія та Зіґфрід
досі десь використовуються.
Їхні місця розташування лишаються великою таємницею серед зламувачів сейфів.
А що сталося з Götterdämmerung, досі нікому не відомо.
Гаразд. Ось таке от відео. Дякую вам за перегляд.
І, як завжди, з вами був Себастьян Шленчт-Вонерт,
крутий зламувач сейфів. Ставте лайк,
і натискайте на кнопку з надписом «підписатися».
Це все.
Дякую і до побачення.
Ідеально. Це було ідеально.
І завантажити.
ЗЛАМ СЕЙФІВ — СЕБАСТЬЯН — НЕПЕРЕСІЧНИЙ ЗЛАМУВАЧ СЕЙФІВ
Що ж, гаразд…
Час починати ще один нудний день.
Дякую.
Тримайте.
ВІДЧИНЕНО
Доброго ранку. Чим я можу допомогти?
А тепер слухайте уважно, юначе!
Колись порядок був, не те що зараз…
НАЖИВО — ЛАС-ВЕГАС СЕНСАЦІЙНІ НОВИНИ — ЗОМБІ-АПОКАЛІПСИС
ЗАЧИНЕНО
Я пішов на обід.
НОВИЙ КОМЕНТАР ДО ВІДЕО «ГАНС ВАҐНЕР: МАЙСТЕР СЕЙФІВ».
Стривайте-но.
ГАНС ВАҐНЕР: МАЙСТЕР СЕЙФІВ 1 ПЕРЕГЛЯД
О Боже мій, о Боже.
XXXLOCKSMITHXXX - 1 ХВИЛИНУ ТОМУ
«Хочеш перевірити свої вміння?
Дім в кінці вулиці Лейпціґер, Берлін.
Пароль: Götterdämmerung».
Вітаю, я…
Не впевнений, чи це правильна адреса,
але я тут з дуже секретною справою.
Розумієте?
Розумієте мене? Англійську?
Добре…
Я прийшов на дуже секретну подію.
І я маю сказати «Götterdämmerung».
«Götterdämmerung»?
Götterdämmerung.
Ви готові до головної події?
Пані й панове, привітайте нашого останнього учасника.
Поаплодуйте йому як слід.
Себастьян Шл…
Я не знаю, як вимовляти твоє кляте прізвище.
Моє? Це вона про мене говорить?
Звісно. Починай роботу.
Займіть свої місця.
-Пані та панове… -Вітаю, пане…
Мене звати Себастьян.
Чи не підкажете, що тут, в біса, коїться?
-Таймер встановлено. -Дякую.
На старт, і… зламуйте!
І пам'ятайте, лише четверо учасників пройдуть у наступний раунд.
І учасник номер один впорався.
Залишилося ще три місця.
Хоча ні. Вже лише два.
Час іде.
Ще одне місце.
Все!
Якщо ваш сейф не відкритий, залиште арену.
Четверо учасників проходять у півфінал.
Фаєрбол,
Хоробра,
Нео,
і Знервований Хлопець.
Тишу, будь ласка.
Таймер встановлено.
На старт,
і… зламуйте!
Нео переходить до другого замка.
Як і Знервований Хлопець.
Акуратний і граційний фініш від Знервованого Хлопця.
Може, це наш новий чемпіон?
Давайте ж…
Таймер встановлено, три хвилини.
Якщо жоден з учасників не встигне, буде нічия.
На старт,
увага,
і… зламуйте!
Вже?
Цей — складний.
Овва. О ні, лишилася одна хвилина,
а я ще й не почав сейф зламувати.
Мабуть тому, що не знаєш як.
Агов. То для мене це погано закінчиться?
-Я просто хочу уточнити… -Закрийся!
Гаразд. Як скажеш.
Пані та панове, у нас новий герой.
Обожнюю тебе, Знервований Хлопцю!
Просто підготовка і багато практики.
Я тебе приб'ю!
Я тебе уб'ю, задроте дрібний!
Дякую.
Дякую вам.
І тоді я вперше побачив її.
Жінку, яку я знатиму як Ґвендолін.
ҐВЕН
Жінку, що змінить моє життя.
Пізніше я багато чого про неї дізнаюся.
Наприклад, у свої шість років вона вперше вкрала годинник.
У 16 років їй вперше розбили серце.
І вона вперше вкрала машину.
Я дізнаюся, що її розшукував Інтерпол — відтоді, як їй виповнилося 17.
У РОЗШУКУ
Та у той момент, у тому підвалі, мені все це було невідомо.
У той момент я лише знав, що з-поміж усіх людей у підвалі,
вона усміхалася мені.
Дякую!
Я уявлення не маю, що відбувається, але дякую вам.
Дякую!
Дякую.
Вітаю, Себастьяне.
Дідько!
Заждіть, я вас знаю.
Ви були вчора у тому дивному місці.
Себастьяне, це через мене ти потрапив туди вчора.
О, Господи.
То це ви мій єдиний глядач на Ютубі, так?
Саме так.
І мушу сказати, шкода, що це так.
Твої відео дуже круті, Себастьяне.
Дякую. Я знаю.
Та дозвольте тоді запитати,
хто ви така?
Я — жінка, що змінить твоє життя.
Назавжди.
Упс.
Ти щойно сказав «упс»?
Так. Сказав і зробив теж. Так.
Ти хочеш знати, хто я.
Хочеш знати, як я дізналася, що ти будеш саме тут,
саме у цей час, зранку.
Я хотів би все це дізнатися, так.
Я знаю, бо я спостерігала за тобою.
Знаю, що ти щоранку заходиш сюди десь між 8.43 та 8.47,
береш бананово-горіховий мафін, каву і їси наодинці.
А потім ідеш на роботу і додому теж сам.
А щодо мене,
я у цій кав'ярні вже десь приблизно сім хвилин.
Бачиш жінку, у мене за спиною?
-Бачу. -Це її обручка.
І той чоловік справа від мене —
це його годинник.
Хлоп, що стоїть позаду…
Це прихований пістолет, що був у нього на стегні.
Хочеш дізнатися хто я, Себастьяне?
Що ж, це у будь-якому разі звучатиме божевільно.
Тому я просто скажу як є.
Я викрадачка у міжнародному розшуку,
і я у команді, що влаштовує міжнародні пограбування банків.
І я хочу взяти тебе до нас.
І не хвилюйся про речі.
Я поверну все їхнім власникам.
Усе, крім пістолета.
Не треба було брати його у сімейний заклад.
Це ж розіграш, так?
«Розіграш»? Ти про що?
Ви знаєте про що. Розіграш.
Це ніби як «надути»?
Ні, тебе не намагаються надути чи роззути. Це правда.
Але чому я? Я не злочинець.
Бо наша наступна справа стосується того, що вдасться лише тобі.
Ніхто не знає про Ганса Ваґнера більше, ніж ти.
А тепер, коли я знаю, що ти вмієш робити,
думаю, ти ідеальний кандидат.
-Упс. -Припини це казати.
-Я нервуюся. -Зковтуй скільки влізе.
Та не кажи цього «упс», наче школяр.
Гаразд, тож…
Які саме кримінальні питання я маю задати?
Запитати щось типу…
який буде сейф?
Розумне запитання.
-Це ж не може бути… -Може.
-Цикл Персня? -Так, Цикл Персня.
-Ні. -Так.
Це Цикл Персня.
-О, Господи! -Так.
Котрий? Rheingold? Валькірія?
-Так. -Обидва?
Так. І Зіґфрід теж.
Спалах в Америці, знаєш про це?
Так, я щось чув.
За 96 годин власник сейфів Ваґнера буде переміщувати їх
у сховище в Женеві, де їх виведуть з експлуатації.
Головоломку, яку Ваґнер створював усе життя, зруйнують.
Це останній шанс її розв'язати.
То ви кажете, що за чотири дні ми влаштуємо не одне,
не два, а цілих три міжнародних пограбування і спокійно звалимо?
Саме це я і кажу.
Ви розумієте, про що просите?
Навіть якби я хотів,
у Зіґфріда система з семи тумблерів,
понад трильйон можливих комбінацій.
Так, трильйон, з букви «Т». Трильйон, зрозуміло?
Послухай мене, Себастьяне.
Світові триндець.
Цей вдалий момент — не лише наш єдиний шанс, а й твій теж.
Мій єдиний шанс…
на що?
На менш буденне життя.
Поспи з цим. Знайдеш мене тут.
Ми могли б повеселитися разом.
Спалах вірусу невідомого походження поширюється Невадою,
що викликає у хворих реакцію, подібну до сказу.
Через це спалах став відомим як «зомбі-апокаліпсис».
Групи цивільних роблять усе можливе,
щоб допомогти тим, хто застряг у цій зоні.
Ми зараз зв'яжемося з нашим кореспондентом,
Ґіллом Педретті у Лас-Вегасі.
Ґілле, ви мене чуєте?
Шановні глядачі,
я не можу пояснити, що там відбувається у цей момент,
але те, що ви бачили, відбувалося насправді.
Це дійсно відбувається.
Щойно стане відомо більше,
ми неодмінно вам повідомимо.
Подивись навколо. Світові триндець.
Це — ідеальний момент для нас, Себастьяне.
Приєднуйся.
Що ж, вітаю.
Привіт…
Вибач. Я не знав як секретно постукати, щоб ви…
Не треба секретно.
Це просто двері. Береш і стукаєш.
Звісно. Просто я подумав, ми ж тепер злочинці,
тож мав би бути якийсь секретний код, про який я не знав.
Шепотіти теж не треба.
Просто заходь.
Скільки тут котиків.
Ми шукали найбільш непримітне місце,
щоб планувати операції.
Щоб ніхто не здогадався, не відстежив нас.
Коріна знайшла оголошення бабусі, що шукала когось,
хто тиждень посидить з її котами.
Ми нижче радарів.
Та не від котів.
А хто ця Коріна, про яку ти кажеш?
Себастьяне, знайомся, це Коріна Домінґез.
Вона організовує логістику, а ще вона майстерний хакер.
КОРІНА
Це кіно буде до біса круте.
Хочеш його глянути?
Воно ще не вийшло.
У десять, за допомогою самого ноутбука,
вона обійшла системи безпеки кінокомпанії
і викрала копію «Піратів Карибського моря 2».
Чорт. Я пам'ятаю, як його злили в інтернет. Це була вона?
Так, це була я.
Вона й крутіші штуки робила.
Та я подумала, тобі це буде найцікавіше, бо ти…
-Ну… -Задрот.
Так друзів не заводять.
Це комплімент, від одного задрота іншому.
Не плач.
Це сльози через алергію на котів.
Алергія на котів. Але дякую за комплімент, пані Домінґез.
А це — наш водій.
РОЛЬФ
Найкращий дрифтер з усіх.
Пане, ваш талон.
Не паркуй. Буду за 15 хвилин.
Як забажаєте.
Один з ноутбуків мій.
Ось, прошу, пане.
Без чайових? Не біда.
Бувайте.
Довезу хоч до зірок.
Найшвидший. Ніхто… Послухай мене,
ніхто не впорається з авто краще, ніж я.
П'ятдесят секунд — і мене немає. Ніколас Кейдж хай лікті кусає.
То ти шариш, коли я кажу те, що кажу?
Звати Рольф.
Радий знайомству.
Дякую.
То ти Рольф?
Так, я Рольф. А тебе як звати?
Я Себастьян.
Отже, Себастьян?
-Лайно, а не ім'я. -Рольфе.
Хто цей довбень?
І наостанок, знайомся, наш справжній персонаж з бойовиків.
Пан Бред Кейдж.
БРЕД КЕЙДЖ
Привіт.
Я Бред. Лідер цієї маленької банди невдах.
Лідер… Так він себе величає.
Була би мною, теж би так робила.
Радий познайомитися.
Я теж радий знайомству.
Маленька порада.
Не смій облажатися.
Не знаю, чому Ґвен довіряє тобі, але якщо так, то ми теж довіряємо.
Зрозумів?
Зрозумів.
Добре. Не облажайся.
-Тепер я нервуюся. -Добре.
Так?
Зі мною, звісно, ти вже знайомий.
Себастьяне, це вся наша команда.
Що? Це і є команда для міжнародного пограбування?
Четверо людей?
Вже п'ятеро, еге ж?
Саме тому, що команда маленька, нас важко зловити.
То це буде, як у фільмі,
де кожен з нас має свій талант,
і тільки поєднавши зусилля у нас вийде провернути те, що ми провертаємо?
Так, усе саме так.
Отже, це Себастьян… Прізвище якого неможливо вимовити.
Віртуозний зламувач сейфів. Відмінно володіє теорією.
Раніше ніколи не використовував знання на практиці.
До цього часу, принаймні.
Я радий познайомитися і приєднатися до команди.
Гаразд, пані та панове.
Останні три роки ми звідусюди збирали
дані про розташування трьох сейфів,
разом з інформацією про їхні механізми.
Та ми в курсі.
Можна йти пограти в Mario Kart, поки ти роздуплиш новачка?
Вияви трохи поваги, ну.
-Пані говорить. -Гаразд, добре.
Дякую. Коріно, продовжуй, будь ласка.
Тож, Rheingold — у маленькому банку у Парижі, Франція.
Чотириста тринадцять мільйонів комбінацій.
Найменш складний з трьох, тож там буде найменше охорони.
А ще там найменше грошей.
Чесно кажучи, не бачу сенсу.
Бо справа не лише в грошах, Бреде.
Це ж квест.
-Точно. Так, квест. -Квест, так.
-Квест. -Наступний.
Валькірія, у банку з високим рівнем охорони у Празі, в Чехії.
Двісті тридцять п'ять мільярдів комбінацій.
У ньому знаходиться приблизно сорок мільйонів доларів.
Американських, бляха, доларів.
-Ось це по-нашому. -Так, Бреде, випотрошимо їх.
ВАЛЬКІРІЯ > 02
Зіґфрід знаходиться в казино у Сент-Моріці, Швейцарія.
Сімдесят два трильйони комбінацій.
Вважається, що у ньому лежить сто мільйонів доларів.
Усіма сейфами Ваґнера володіє
горезвісний мільярдер Балай Танака.
Чоловік, з чиїми грошима нам точно не можна спалитися.
Є запитання?
-Ні. -Так, багато. Сотні.
Тоді відповімо на них по дорозі.
У нас мало часу.
ПАРИЖ
І він йде.
Старий Джо сьогодні якийсь надто старий.
А ще занадто лінивий.
І старий.
Зброя. У нас є зброя?
Лише про всяк випадок.
Ти не казала, що…
Не хвилюйся, я вже не даю його заряджати.
Він думає, що круто виглядає з ним.
Що ви там шепочете?
Пробую заспокоїти хлопця,
сховай зброю, будь ласка. Він панікує.
-Дякую. -Сховав.
Що з ним? Чого він панікує?
Може, тому, що ми зараз грабуємо банк.
Це не банк, це кредитна спілка.
Яка різниця?
Це банк для дітей.
Навіщо потрібен банк саме для дітей?
Вона про те, що й дитина з ним упорається.
Пам'ятаєш, ми казали, що грабуємо за рівнем складності.
-Так, точно. -Гаразд.
То небезпека і хвилювання будуть далі ускладнюватися. Чорт.
Ні, суть у тому, що якщо нас піймають
на наступних, то у нас будуть гроші, коли відкинемося.
Що?
Господи. У голові паморочиться.
-О ні. -Все гаразд. Я зациклила камери.
-А якщо нас піймають? -Нас не піймають.
Буде так легко, що аж смішно.
-Смішно? -Смішно.
Як у кіно про пограбування,
коли вони показують, як це буде відбуватися?
І все йде не за планом,
і загалом починається якась хрінь.
Так, я це знаю.
А у нас тут усе буде ідеально.
Давай ще раз повторимо?
Так.
Гаразд, ти підеш перший.
Не забувай, ти точно спітнієш.
Тож обов'язково витри обличчя.
Як зайдеш туди,
не роздивляйся нічого. Зразу йди в туалет.
Ми розвідали цю місцевість,
і люди доволі часто приходять у банк суто щоб посрати.
О, Боже.
Потім піду я,
зачеплю ключі в охоронця,
що буде найлегшою частиною плану.
Перепрошую, пане. Ви не могли б потримати?
-Залюбки. -Як мило з вашого боку.
Від нього загрози, як від манекена, вдягненого поліцейським.
Мені треба спуститися у сховище.
Так, пані Нік-Олсен.
Я попрошу провести мене до депозитної скриньки…
Сюди, будь ласка.
яку ми завчасно відкрили на фальшиве ім'я.
Я вас залишу.
Тоді зайде Коріна…
І я зроблю так, щоб касир пішла з коридору.
Говорите англійською? Хоч трохи?
Секунду.
Говорите англійською? Хоч трохи?
Звісно.
Як сказати, що у мене проблема?
Я загубила усі кредитки, а мій чоловік…
Як шкода.
У цей момент я вийду.
Потім заберу тебе…
і ми спустимося до сховища.
Господи Боже мій.
Який красень.
Rheingold…
Ти що таке робиш?
Розігріваю свої інструменти.
Гаразд.
Ти знаєш історію Циклу Персня Ваґнера?
Так, я знаю про неї.
Та не найдрібніші деталі,
тому нам потрібен ти.
-Звісно. -Ти міг би просто…
Доволі іронічно, але історія якраз про руйнівний вплив грошей і влади.
Гном Альберіх вкрав золото з глибин ріки Рейн…
і створив настільки могутній перстень,
що усі боги під сонцем захотіли його собі.
Типу скандинавського «Володаря Перснів».
Захоплююче. Ти міг би…
Так само, як Альберіх виманив золото у доньок Рейну,
я теж занурюся у твої глибини, любове моя.
Ось ці три замки, гадаю, уособлюють доньок Рейну.
Так, Себастьяне. Та хоча й персонал тут вельми старий,
у нас все ж не так багато часу.
Тож покажи, навіщо я знайшла тебе.
Я починаю.
РІЧАРД ВАҐНЕР DAS RHEINGOLD
Ти могла б не ходити?
Дякую.
-Тобі вдалося. -Мені вдалося.
Себастьяне, вдалося.
Мені вдалося! Я зламав сейф Ваґнера!
Я нездоланний.
-Я нездоланний. -Гаразд, нездоланний.
То що, зайдемо?
Все не вийде забрати.
Головне не забрати все, а те, звідки ми забираємо.
Ти розумієш?
Це ж Еверест.
Це наче застрелити єті.
Це може зробити нас легендами.
Що?
Нічого, це просто так захоплює! Це…
Бери п'ятсотки.
Коли ви закінчите, з'явлюся я, щоб відвернути їхню увагу,
поки Рольф чекатиме,
готовий за секунду забрати нас звідти.
Тоді я відведу тебе назад до туалету.
Вийдеш ти…
і потім піду я.
От і все.
От і все?
-І все. -Не може бути так легко.
Себастьяне, ми вже все.
Ми зробили це!
Здуріти!
Убийте мене.
ШТАБ ІНТЕРПОЛУ, ЛІОН, ФРАНЦІЯ
Пане.
-Пане? -Так.
Я думаю, що скажу за всіх, запитавши навіщо ми про це говоримо?
ДЕЛАКРУА
Тобто… Зрозумійте мене правильно, слід пам'ятати,
що у світі відбувається зомбі-апокаліпсис.
Тож чому ми витрачаємо час на це, а не…
Ну, на питання, що стосуються зомбі.
Чхати на зомбі.
БЕАТРІКС
Ясно?
І ось чому.
Перепрошую, а хто цей старий?
Що, ніхто не читав клятий брифінг?
Я не збираюся робити це за вас.
Щоб не витрачати час,
я розповім вам коротку версію історії.
Цей чоловік, багато років тому,
створив чотири сейфи, що стали легендами.
Сьогодні зранку перший із цих чотирьох сейфів пограбували.
І, гадаю, я знаю хто це зробив,
і куди вони вирушать далі.
Це останнє наявне фото Ґвендолін Стар,
зняте до того, як вона залягла на дно.
А це останнє фото Алексіса Броскіні.
Хоча є підстави вважати, що тепер він називає себе Бред Кейдж.
Вони влаштували п'ять пограбувань банків за останні чотири роки.
Ми майже зловили їх якось.
Вийшло взяти учасника команди. Зламувача сейфів.
Взяли би всіх, якби той сраний Бред Кейдж не вистрелив у мене.
-Він поцілив його? -У дупу.
І ми переходимо до вчора,
коли камери зафіксували, як цей фургон
покинув місце пограбування в Парижі.
Виробник того сейфу? Сам Ганс Ваґнер.
Отже, у них новий зламувач сейфів.
Саме так. І вони націлені на видатні витвори Ганса Ваґнера.
І як ви й сказали, вони обрали саме цей момент,
коли весь світ відволікся
на цю кляту зомбі-чуму.
Вони думають, що всі про них забули, та я їм, бляха, покажу.
Якщо вони націлені на Цикл Персня,
то це означає…
що у нас буде ще два шанси зловити їх.
І, чорт забирай,
я зроблю це.
Я зроблю це.
Так, він має на увазі, що ми це зробимо.
Ми з ним разом проведемо розслідування.
Він має рацію.
Прочитайте це, а я піду переконаюся, що він у нормі.
Давай.
Ще дві спроби.
-Добре. -Пощастило.
На тобі!
-Надто просто. Готові? -Так.
-Так! -Думаю, гру закінчено.
Не переймайся. Виграємо наступного разу.
Скажи, а ми зараз стаємо друзями?
Так, якщо хочеш.
Знаєш, як ще подружитися?
За сендвічами. Ходімо. Давай.
Невдахи.
-Ага. -Обожнюю сендвічі.
А як будуть сендвічі німецькою?
-«Sandwiches». -«Sandwiches».
-А салат як? -«Salad».
«Salad».
Йому вдалося.
Вдалося.
Завтра важкий день. Білок у м'ясі поглинає алкоголь у тілі.
Тобі знадобиться багато м'яса.
Та ти прокинешся і будеш сповнений сил.
Це бабуня мене навчила.
Доведено наукою.
Що він сказав?
Не знаю, я його не розумію.
Тобі весело?
Так, мені дуже весело.
Я вже й не пам'ятаю, коли був на справжній вечірці.
Буває і таке.
І музика дуже, дуже крута.
Хто її створив?
Ти дивишся на неї. Я ставлю лише свою музику.
Це дуже круто.
То як, хочеш, поцілуємось?
Вибач?
Чи я хочу…
О, Господи.
Ну, щасти тобі.
Послухай.
Я вже давно працюю з Ґвен, і вона мені дуже подобається.
Та чи багато вона розповіла тобі про себе?
Зовсім трохи.
Не хочу розповідати чужу трагічну історію.
Та життя у неї було непросте.
Її сім'я була заможною.
Та вона звалила від них у 17,
і пішла у банду багатих діточок.
Бред був одним з таких.
Тепер зрозумів. Добре.
Так.
Добре.
Так.
Привіт.
З тобою все гаразд? Я приніс тобі води.
Так, я в нормі. Продивляюся плани на завтра.
Тобі було весело?
Так. Дуже весело.
Гадаю, ми з Рольфом стаємо братанами, так.
А ще у мене серце ніяк не припинить, ну…
Розумієш…
Це був надзвичайний день.
Ти як?
Я… Я нормально.
Трохи посварилася з Алексісом.
Алексіс — це хто?
Звісно. Тобі він відомий як Бред.
Зажди.
То його звати не Бред Кейдж?
Нікого не звати Бред Кейдж.
Чому він змінив ім'я?
Я не знаю. Алексіс виріс на американських бойовиках.
Він обожнював героїв.
Якось сказав мені, що хотів найкрутіше американське ім'я.
Цитую: «Якби Бред Пітт та Нік Кейдж шпекнулися, і вийшла б ще крутіша дитина».
І так…
Таким він себе бачить.
Сумно, що він не зміг полюбити ім'я, з яким народився.
Ну, ми ж не можемо всі мати ім'я Себастьян Шленчт-Вонерт.
А що з ним не так?
-Нічого. -Ні. Що не так з моїм ім'ям?
Ну воно… Просто трохи важко вимовляється.
Ти ніколи не думав про щось простіше?
Що?
Хочеш почути секрет?
-Так. -Гаразд.
Гаразд.
Коли я був ще маленьким…
Господи, звучить так тупо.
Знаєш, я ніколи не вписувався у цей світ.
Поки всі гралися, як звичайні діти…
Тихо!
Я поринав у власний світ і покращував свої навички.
Вийшло. Так!
Я майстер!
І щоб увічнити свою пристрасть, я малював свій власний комікс.
Комікс про майстерного зламувача сейфів
на ім'я Людвіг Дітер.
Людвіг Дітер. Так.
І я думав, що це найкрутіше ім'я у світі.
Це вже зараз я розумію, що воно не менш задротське за моє справжнє ім'я.
Звісно, але… Людвіг Дітер.
Все ж, трошки легше казати.
-Можна запитати? -Так.
Чому ти цим займаєшся?
Ну можна сказати, що це в мене сімейне.
Мій батько був багатим засранцем,
що розбагатів ще більше, коли впав ринок нерухомості.
Тобто, він крав у людей, які і так майже нічого не мали.
Треба ж таке.
Я, Себастьян, наяву розмовляю з найцікавішою жінкою у світі.
Як мені так пощастило?
Це був поки що найкращий вечір мого життя.
Вона багато чого мені розповіла. Багато чого цікавого.
Щось щасливе,
щось зовсім інше за настроєм.
Що вона не ніколи не була схожа на батьків.
Бо жадала яскравішого життя
ніж те, що вони обрали для себе.
Крадіжки нагадували їй, що вона жива.
У 19 років вона зустріла Алексіса,
і думала, що відчула ту схожість у ньому, та решті команди.
Спорідненість духу.
Спорідненість. Чи є таке слово?
Я наробила багато дурниць.
Та я завжди відчувала, що якщо зможу зробити хоч щось видатне у своєму житті,
щось, що люди запам'ятають,
то усе, що було до того чи буде після —
буде неважливе.
Цикл Персня.
Цей малий гівнюк.
Думає, що може всю ніч говорити з моєю дівчиною?
Їй що, недостатньо моєї компанії?
Я ж, бляха, чудова людина.
Може, вони просто стають близькими друзями.
Себастьян — приємний хлоп.
Я знаю, що ми дивна команда, та ми разом вже так довго.
Маленька сім'я.
Але, чесно кажучи, часто я думаю, що могла би
бути сама по собі.
Гаразд, куди б ти вирушила?
До Америки. А точніше, до Невади.
Туди, де зомбі? Ти що, божевільна? Нащо?
Ходять чутки, що він там.
Götterdämmerung.
Ти уявляєш…
якби ми поїхали і зламали б його?
ПРАГА
Пані та панове, подивіться ліворуч,
побачите банк, який ми зараз обчистимо.
Господи, цей значно більший за попередній.
А що, мав бути меншим?
Чого ти очікував?
-Щось є? -Ні, нічого.
Будьте уважні. Це буде сьогодні.
Інакше у них не буде часу на третій сейф.
Якщо не займаються третім сейфом прямо зараз, поки ми тут.
Ні. Вони підуть по порядку.
Вибачте. Я впевнений.
-Як скажете. -Я так і кажу.
«Молодший координатор відділу».
Вітаю.
Престижна посада, пані секретарко.
-Чому я секретарка? -Питай її, вона робила.
-Не відволікайте. -Як там, Коріно?
Поки що все по плану.
Перепрошую, питання.
-Це звучить не зовсім ідеально. -Агов.
Так, це не кредитна спілка.
Це вже серйозно.
Серйозно?
У них мільйон дуже складних протоколів безпеки,
саме для виявлення наших дій.
-Буквально мільйон? -Так, буквально мільйон.
Я декілька місяців рекогностую їх системи, досліджуючи їх потенціал.
Рекогностуєш? Що це взагалі означає?
Ну рекогностую. Рекогностую, бляха. Рекогностувала.
А тепер відвали, цілуватися він не захотів.
Добре. Так, рекогностування.
Я можу входити до системи лише на 16 секунд за сеанс,
бо інакше мене виявлять.
Потім маю виходити і починати все знову,
і так по колу, доки не проведу ваші дупи до сховища…
Гаразд, не хочу бути зеленим дилетантом…
Так не кажуть.
Але звучить значно ризикованіше за Париж. Це спрацює?
Теоретично спрацює, так.
-Теоретично? -Теоретично.
Згідно з теорією, а не завдяки досвіду чи практичному застосуванню.
Реально, думаю є десь 5% шансів, що ти виживеш, тож щасти.
Ти не допомагаєш.
Все спрацює. Ми готові.
-Ти готовий, Рольфе? -Готовий, брате.
Агов. Не мовчи.
Що таке? Як почуваєшся?
Щодо походу до банку?
Дуже, дуже боюся.
Щодо самого сейфу,
почуваюся чудово, я ж зламав сейф Ваґнера.
Ніщо мене не зупинить.
KORINA_13 Я ВСЕРЕДИНІ
ДОСТУП НАДАНО
Увійшла.
-Дві секунди. -І вийшла.
Він пройшов?
О Боже, спрацювало.
-А ти чого очікував? -Ти просто геній.
Так, я знаю.
Себастьяне, прямо двоє дверей. Ліворуч.
Я проведу тебе низкою обхідних маневрів, ясно?
Раптом хтось слідкує.
Йди до ліфту в кінці коридору.
Чорт!
-Чорт? -Ліфт Ґвен зайняли.
Виходжу, бувай.
Чекай, Коріно, який ліфт?
Ґвен, піднімайся на четвертий поверх.
Пройди офіс, я дам інший ліфт.
Перші двері ліворуч.
Привіт.
Павеле, останній раз попереджаю, ніякої випивки.
-Ти бачив? -Куди він подівся?
Він зник.
Щось є?
Все ще ні.
Себастьяне, ліфт до сховища за зачиненими дверима перед тобою.
Піднімися і вдай, що відчиняєш їх — а відчиню я, добре?
Лише вдати.
Зробити вигляд.
Добре.
Ну ж бо, пішли.
Все гаразд?
Поясни, ти ж не казала мені про себе й Бреда.
Що?
Що у вас двох романтичні стосунки.
Я, звісно ж, розумію.
-Він доволі гарний… -Може не зараз…
Я не казала, чи у мене взагалі є хлопець,
і чесно, не розумію, яка тобі різниця.
Просто питаю, чому ти приховала це?
-Гаразд. -Я…
Ану потримай.
Покажіть пропуски.
Чорт.
Ґвен!
-Що це, бляха, було? -Що?
Ти наваляла двом чоловікам.
Ти не казала, що такий був план.
Не був. Це імпровізація.
Будь завжди готовий.
Завжди готовий.
Ти знала, що Ріхард Ваґнер писав Цикл Персня 31 рік?
Навіть значно довше, ніж Ганс створював ці сейфи.
Так, до речі, я знала про це.
Його роботи охоплювали різні важливі теми,
та усі вони торкалися теми кохання.
Як-от історія сейфу, що привів нас сюди.
Валькірія.
Перша дія історії відбувається на Землі,
де діти Одіна (Вотана),
брат і сестра, Зіґмунд і Зіґлінда знаходять одне одного
і закохуються.
Фу.
Ні, все гаразд.
Тоді вони не знали, що вони брат і сестра.
Друга дія відбувається над Землею,
у королівстві, що уособлює Вальгаллу.
Такий задум богів, такий шлях,
що Вотан відправляє свою доньку Брунгільду вбити Зіґмунда.
Та її розчулює його кохання до Зіґлінди,
і замість цього вона допомагає їм.
Це дратує Одіна, який оголошує найсуворіше покарання,
і забирає у Брунгільди безсмертя,
виславши її геть з Вальгалли.
Я гадаю, що замки треба відкривати за ходом історії,
потім цикл починається знову.
Мотиви цих історій ще й досі актуальні,
обман і зрада у коханні.
Чарівно. Так.
Давай почнемо тоді, гаразд?
Так.
Серйозно?
Навіщо… Гаразд.
Щось є?
Все ще нічого.
-Тут щось не так. -Так, мушу погодитися.
Я не пропущу цей шанс. Якщо вони всередині…
Ми їх піймаємо.
Пішли.
Йдемо всередину.
От він. Камера 52.
Що за чортівня?
Хтось у нашій системі.
-Бляха. -Що там?
Вони ввімкнули тиху тривогу.
Усі ліфти заблоковано, доки йде перевірка.
То що? Нас виявили?
Схоже, що нас виявили, так.
Вляпались.
Гаразд. План Б.
-План Б, вже? -Так. План Б, Рольфе.
Ну що за життя.
Пане Делакруа,
ви маєте дещо знати.
Відчиніть двері.
Готовий?
-Так. -Гаразд. Давай.
Що за срань?
Це не Ваґнерів.
Ми не у тому банку.
У вас інший сейф.
ІНТЕРПОЛ
Послухайте.
Якого дідька?
Послухайте.
Через його властивості
було прийнято рішення, що сейф краще слугуватиме
на… престижнішій локації.
Куди? Куди його відправили?
Всім лягти на землю!
Ти, дай мені той мішок!
Рухайся.
Дуже дякую.
Що це було?
Не хвилюйся.
Це відволіче увагу, щоб ми мали більше часу.
Я впевнена.
Але треба поспішати.
Гаразд.
От побачиш. Буде легко.
Що? Що відбувається?
-Він просто… -Він що?
Він виявив мою присутність.
Гаразд, що тут у нас?
Скажи. Що мені слід зробити?
Не треба хвилюватися.
Добре, а це що означає?
Як налажаю знову, він зачиниться назавжди.
От і все.
Звучить так, наче є про що хвилюватися,
пане Розігрівачу Кінцівок.
-Ти ж сказав, що буде легко. -Я знаю, що сказав.
Тут все дещо важче, ніж я очікував.
Не розумію, чого ти так нервуєшся.
Я не нервуюся.
-Ти нервуєшся. -То ти нервуєшся!
Знаєш що? Роби свою справу.
Стоп!
Вилазь з машини.
Гаразд! Поїхали!
Давай.
Що? Чорт!
Що це, в біса, було?
Давай, ворушися. Коли вже там?
Ану всі зібралися на середині залу.
Рухайтесь.
Рухайтеся.
Боже мій!
Давай.
Ну ж бо. Давай.
Ворушись!
Чорт.
Бляха.
Він запустив тривогу.
Агов?
Наповнюй мішок. Ну ж бо!
Швидше.
Чорт.
Що?
Що таке?
Це добре чи погано?
О, Господи!
Ти зробив це!
-Я зробив це! -Ти зміг!
Дивний, прекрасний, дивний хлопче!
Двічі дивний. Годиться.
Народ, статус?
Відкрили. Ми виходимо.
Бреде, вали. Все готово.
Гаразд. Застібай мішок.
Застібай!
Добре, Рольфе, погнали.
Стій!
Руки вгору!
Повільно.
Де ти?
Давай!
Що сталося?
-Ти як? -В нормі.
Його поцілили в плече.
-Сюди. -Повільніше, Рольфе.
Бачу Ґвен.
Давайте! Біжіть!
-Давайте! -Давайте!
Швидше!
-Ну ж бо. Біжи! -Мішки!
Ґвен, хапай руку.
Біжи!
Хапай мою руку, давай!
Газуй, Рольфе. Поїхали.
Сране мудло.
Що ви робите?
Стій!
Поліція!
Перепрошую!
-Вибачте. -Це мій велосипед!
-Мені шкода. -Пішов ти, гімнюк!
Чорт.
До старого міста.
Пропустіть!
Вибачте.
Обережно!
Він вислизнув.
Геть з дороги!
Пропустіть!
Вибачте.
О Боже!
Стоп!
Стій!
Мені дуже шкода.
Стоп!
Пропустіть!
Чорт.
-Пане. -Що? А точно, бляха.
Інтерпол. Поранені?
Немає. Вони стріляли транквілізаторами.
Схоже, видалили записи камер.
Доволі круто, наче це кіно про шпигунів.
Круто. «Кіно про шпигунів. Так круто…»
Закрийся!
Стули, бляха, пельку.
Мені треба подумати.
Бляха!
І як мені це вдалося?
-Коріно? -Нічого.
Невідомо чи Себастьяна вже спіймали.
Гаразд, нехай так. Залишимо фургон.
Поміняємо на щось непомітне і звалимо.
Гаразд?
Добре?
Ґвен.
Ґвен?
Та що з тобою таке?
Сумуєш за худорлявим зламувачем сейфів?
Не вдавай, наче не знала про план.
План був не такий.
План був завершити справу і розійтися,
а не покинути його на дорозі, наче жертовне ягня!
Мені, до речі, малий почав подобатись.
Та це робота…
Стулися нахрін, Рольфе, і їдь!
Ми все одно мали позбутися його, правда ж?
Нас майже спіймали. Когось мали взяти.
Ми могли врятуватися, усі.
Він не один з нас. Ніколи не був.
Як ми тепер відкриємо Зіґфріда без нього?
Кого хвилює сраний Зіґфрід?
Ми звалили. Це все, що має значення.
Ти хоч уявляєш, скільки у нас тепер грошей?
Пішов ти, Алексісе.
Як ти мене назвала?
Ти чув.
Коріно.
Що за Алексіс?
Зупини фургон.
Зупини, сказала! Я виходжу.
Не зупиняй фургон, Рольфе!
Не зупиняйся. Ніхто не виходить.
Чорт.
Я кохаю тебе.
Мені насрати.
З мене досить.
З мене досить!
Досить, бляха?
-Бувай, Алексісе. -Що?
У сраку.
Рольфе, їдь давай. Швидше!
Не чіпай мене.
Хочеш піти?
Хочеш піти — йди.
Вали!
Ти куди зібралася?
-Я тебе питаю. -Господи.
Я теж йду.
Чому?
Чесно?
Я довго планувала третє пограбування,
а Алексіс ще той засранець.
Тож будемо легендами.
Що, отак? Удачі.
Сама туди йди! Рольфе, газуй!
І що нам тепер робити?
Мабуть, краще дочекались би міста, правда?
Так, напевно.
Ходімо.
Давай.
Скажемо щось?
Ні.
Надто багато часу минуло. Буде дивно.
Може, вийдемо і тоді постукаємо?
Може, він зайде і ми крикнемо «сюрприз»?
Це здається дуже, дуже поганою ідеєю.
-Сюрприз! -Сюрприз!
Лайно!
Все волосся на грудях спалив.
А ти впевнений, що воно там було?
Воно біляве, тож його погано видно,
але воно там було, і чудове, до речі.
Що ви, в біса, тут робите?
Послухай…
Мені шкода.
І все?
Мені дуже шкода, Себастьяне.
Це не був квест для Бреда і Рольфа.
Не так, як для нас.
Вони лише прагнули набити собі кишені.
Чи не так, Ґвен?
Я не можу собі цього пробачити.
І не чекаю, що ти зможеш.
Що ж, дякую,
та яка різниця, правда?
Пробачу я, що ледь не загримів до в'язниці,
чи ні, ти все одно підеш.
Я повернуся до своєї дурнуватої роботи, і на тому все, так?
Дякую, що приїхали.
-Та я попрошу вас піти. -Себастьяне, ні.
Ми не закінчили.
Як не закінчили?
Якщо ти не зламав Зіґфріда без нас,
то ми не закінчили.
Не закінчили.
Ні, я ще не зламав Зіґфріда.
Я навіть не знаю, чи можу.
Звісно, можеш.
А що було з Валькірією? Я налажав.
А потім тобі вдалося.
На нас далі ще чекають пригоди.
І якщо ти думаєш, що ті двоє виродків нас зупинять,
ти серйозно помиляєшся.
Ми ще можемо це зробити.
І не тільки із Зіґфрідом. Ми можемо увійти в історію.
Ми разом, троє, наша команда,
могли б знайти Götterdämmerung.
Та нам не впоратися без тебе.
Ти можеш більше не вірити у себе,
але я в тебе вірю.
-То ти кажеш… -Ти нам потрібен.
Я потрібен вам, щоб ми, лише втрьох, пограбували казино Bly?
Саме так.
-Упс. -Він сказав «упс»?
Так, і зробив це.
А ти що, Коріно?
Ти теж такої думки?
Я потрібен тобі?
Розумієш, ну тобто, статистично,
казино пограбувати дуже важко, тож я…
Так, ти потрібен мені, Себастьяне.
Гаразд, добре.
Я не кажу, що довіряю вам, бо насправді, радше навпаки…
Я розумію.
-Але це і не заради грошей. -Я знаю.
Я просто дуже хочу зайнятися цим клятим сейфом.
Гаразд, то який у нас план, пані?
ГАНС ВАҐНЕР
Ні.
ГАНС ВАҐНЕР: МАЙСТЕР СЕЙФІВ
Вітаю, друзі. Це знову я, ваш суперзламувач сейфів.
Сподіваюся, вам сподобається сьогоднішнє відео…
Я бачив його.
Я бачив цього хлопця.
Чорт забирай! Це ж він.
Беатрікс!
Лайно.
Зайди до мене, будь ласка.
Так. Зараз.
Я тебе знайшов.
ГАНС ВАҐНЕР: МАЙСТЕР СЕЙФІВ 2 ПЕРЕГЛЯДИ - 2 ТИЖНІ ТОМУ
Так.
ХОЧЕШ ПЕРЕВІРИТИ СВОЇ ВМІННЯ?
Сподіваюсь, це важливо, бо я…
Це він.
Це він відкриває сейфи, це зламувач.
Чувак живе сам у Німеччині, клепає гімняні відео на Ютубі.
Він не злочинець.
Він аутсайдер.
Тоді хто він? І звідки він їх знає?
Вони знайшли його там,
на Ютубі.
-Так. -Ага.
Може він просто цап-відбувайло.
Гляньте на нього. Вони його кинули.
Він такий переляканий, наче Бембі.
Мені його майже шкода.
І це все?
-Що? Так, це все. -Це все?
Так, усе.
Гаразд.
Дуже важлива інформація.
Могли б і по телефону сказати.
Радий знайомству, Себастьяне.
Все гаразд, це лише я.
Вони знову мені снилися.
Зомбі.
Може, це пророцтва, а не сни.
Може, ти бачив власну смерть.
Що ти сказала?
Чи може просто твоя психіка проявляє
твої сумніви і відчуття неповноцінності.
Ну знаєш, ти маєш бути великим брутальним мужиком. Битися з ними.
Та вони знову і знову
просто знищують тебе.
Або тобі просто наснився кошмар,
бо зомбі дуже страшні.
Але це лише сни, Себастьяне.
Або пророцтва.
Зомбі…
СЕНТ-МОРІЦ
Південь?
-Пусто. -Південний захід?
Нічого.
Північний захід.
Чисто.
Доповідайте кожні дві хвилини.
Зворотній відлік: вісім годин до відправки сейфу.
Що?
Ви що, сказали «зворотній відлік»?
Так, сказав.
А ви впевнені, що ми у тому казино?
Вибачте.
Болюче місце.
Я не пропущу цей шанс.
Якби ми хоч співпрацювали з казино…
Ні. Ми не будемо співпрацювати з казино.
Якщо ми розповімо їм, вони можуть посунути час трансферу.
А якщо посунуть час, ми впустимо шанс.
Я спіймаю їх.
І покладу кінець…
Послухайте.
Я готовий.
Я достатньо розігрів пальці і готовий зламувати сейф.
Ми чекаємо на нову зміну о п'ятій.
Це наш шанс. Прийом?
Так, прийняв прийом.
-Просто прийом. -Це те, що я думаю?
-Здається. -Відкритий канал?
Не такий зашифрований, щоб зупинити мене.
Гаразд, народ, о п'ятій ранку ми заходимо.
Ви не думаєте, що це якось надто просто?
Як я і казав, слідкуйте уважно.
Я не хочу впустити жодної деталі, ясно?
Все. Пішли!
Інтерпол. Ми тут через можливий ризик для вашого сховища.
Так-так, ми в курсі.
Нас уже про це попередили.
-Ви про що? -Будь ласка, йдіть за мною.
-Хто повідомив про ризик? -Ви.
Після розмови ми одразу ж вжили необхідних заходів.
Тобто, після якої розмови?
З вами. Як і обіцяли, ми перенесли час.
Сейф відправили півтори години тому.
-Ви перенесли час трансферу? -Так.
Вчора, коли ви повідомили про ризик.
Але транспорт вже в дорозі.
Я ж казала, що це надто просто.
Чому?
Він планувався о п'ятій.
ВІСЬМОМА ГОДИНАМИ РАНІШЕ
Вітаю. Це Інтерпол.
Чи ви в курсі, що сейф, трансфер якого планується завтра,
це третій сейф у групі сейфів,
два з яких зламали за останні 72 години?
Одну секунду.
Подзвони до банку.
Спитай чи вони дозволять здійснити трансфер раніше.
Звісно.
Дзвоніть, якщо будуть проблеми. Всього найкращого.
Як ти можеш пити це лайно?
Американське…
Американське, тому й гидке.
А як щодо Зака Ефрона? Американський актор, дуже гарний.
Шкода, що він тепер зомбі, правда?
Ні.
Зомбі до нього дістались?
От гад.
Бачив би ти своє обличчя.
Що за…
Але як щодо охорони всередині казино?
Ми зникнемо ще до того, як вони щось зрозуміють.
Послухайте.
Свіже повітря, так добре.
Пані, вам сюди не можна. Зайдіть усередину.
Я лише покурю.
-Взагалі… -Пані, прошу вас.
Давайте так,
ми розділимо її. І я одразу ж піду.
Послухайте…
-Південно-західний ріг? -Все гаразд.
Добре.
Отже, ти впевнений, що зможеш зламати його по дорозі?
Я спробую це зробити,
але, прошу, їдь якомога рівніше.
Добре.
Я їхатиму до пристані. Довезу нас ближче.
Зіґфрід. Вітаю, Зіґфріде.
Ти знаєш сюжет «Зіґфріда» Ваґнера?
Ні. Я не знаю.
Розкажи, будь ласка.
У ній герой Зіґфрід проходить через моторошні випробування
аби зрозуміти, що таке справжній страх.
Він знищує дракона Фафніра,
а тоді вбиває гнома, що зростив його,
коли дізнається про його зраду.
Потім він знаходить Брунгільду і вони закохуються одне в одного.
Після усього болю і страху,
щасливий кінець.
Але що у наступній опері?
У Götterdämmerung?
Зіґфрід помирає, а Брунгільда кидається у його похоронне вогнище.
Упс.
Гаразд.
Спокійно.
Що тут у нас?
Що тут у нас, Зіґфріде?
П'ята година!
Присягаюся, якщо вони знайдуть їх першими…
Це ж треба мати нахабність зрадити свою команду.
Але ж це ми їх зрадили.
Не зараз, Рольфе.
Вони, напевне, мають спільника у місті.
Накрийте їх, кожен готель… Сюди. Кожен фургон, усюди.
-Куди вони? -Поїдемо за ними?
Куди…
Не знаю.
Я не знаю.
Перший з семи.
Гаразд, непогано.
Не хочу бути занудою, але ти ж перевірив GPS, правда?
Що?
Ну, GPS, раптом її телефон досі є на картах?
-Я що, ідіот? -Я так не казав.
Звісно, я перевірив GPS.
Можна глянути?
ТЕЛЕФОН БРЕДА
Бачиш?
Це вони?
ТЕЛЕФОН ҐВЕН
Чому це висвітилося лише зараз?
Це точно вони!
Добре, погнали!
Газуй!
Ні-ні.
Чорт.
Телефон!
Взяти її телефон!
Взяти телефон!
Ні!
Трясця.
Чорт.
Себастьяне, Коріна каже, вони на хвості.
Як у тебе справи?
Я мушу їхати швидше.
Четвертий замок із семи.
Добре, а ми могли б якось пришвидшити процес?
Я і так роблю все, що тільки можу, бляха!
Вибач, звісно.
Продовжуй.
-Де вони? -Хто вони?
Я не знаю, про що ви.
Я просто дівчина, йду собі по вулиці.
То ти не Коріна Домінґез?
Не ти працюєш з Ґвендолін Стар та Алексісом Броскіні?
-Скажи, що ти не вона. -Вінсенте!
-Пусти її… -Де вони?
Пусти її! Припини!
Де вони? Не жартуй зі мною.
Не чула про них. Ніколи.
Дозвольте вибачитися.
Але скажи чесно, як жінка жінці,
ти справді хочеш, щоб все звалили на тебе одну?
Скажи нам, як вони планують втекти.
Зачекай.
Будь-яку інформацію,
і я обіцяю зробити все можливе,
щоб хтось потурбувався про твого братика.
Ми їх дістанемо.
Ти ж просто їх налякаєш?
Гаразд.
Ми знаємо, куди вони їдуть.
Поїхали!
Щасти, командо.
Шостий з семи.
О, ні.
Чорт. Так, повертаю ліворуч!
Вибач, повертаю праворуч!
Я в нормі.
Себастьяне?
Живий?
Має бути щасливий кінець.
Вийшло.
Ґвен, у мене вийшло.
-Вийшло? -У мене вийшло.
Я зламав Зіґфріда!
Я взяв, трясця, і зміг!
Я майстер. У мене вийшло!
Я не міг припинити думати про те,
як сумно, що цей видатний чоловік
присвятив усе життя цій роботі.
Ніхто не цінував його творіння,
і не розумів його геніальності,
бо щоб зрозуміти роботу, треба поринути у неї.
А до цього моменту, ніхто не поринав у Цикл Персня.
Що ти хочеш сказати?
Кажу, що…
Я нарешті розумію.
Так!
Все скінчено, Ґвен.
Ти зробила свій вибір.
І що ти зробиш? Вб'єш мене?
Можливо.
А ти будеш моєю?
Ти це серйозно?
Хіба так вчинив би герой бойовиків?
Погрожував пістолетом дівчині, просив вернутися,
бо інакше застрелить її?
Справедливо.
Що ж, може я вже не герой.
Може, я все ж негідник.
Та яке там. Ти просто мудак.
Ґвен! О, Господи!
Ні-ні.
Я вийняла з нього ударник!
Що ти зробила?
Слухай. Ти могла сказати мені про це.
Я казала тобі, але знаєш що?
Цей пістолет працює.
Я зробила це, коли ти стріляв в агента Інтерполу,
бо злякалася, що ти справді вб'єш когось.
Ми або нас. Так завжди було, ми або нас.
Ти просто грав свого героя бойовиків, ризикуючи всією командою.
-Ти ніхто без мене. -А я мала все за тобою…
Який же ти слабак.
Він, серйозно?
До вантажівки, негайно.
А ще можна змінити команду?
Ану швидко до вантажівки!
Чорт забирай.
Це ще не кінець! Кляте стерво.
Я знайду тебе, Ґвен!
Ну, постривай. Я вас обох знайду!
Це за те, що стріляв мені в зад.
Можу повторити, пане Філей-круа.
Делакруа, паскудо.
Взяти їх.
Ґвен.
Ти мені дуже подобаєшся.
Я просто хотів сказати тобі це зараз.
От завжди ти обираєш найгірший момент…
Вибач.
І ти теж мені дуже подобаєшся.
Стояти.
Руки вгору.
Повернися.
Опусти зброю, я стрілятиму.
Ґвен, що ти робиш? Він вистрелить у тебе.
Зробиш крок, і я стрілятиму.
Навіть якщо ти сядеш у човен, тобі не вибратися з озера.
Все скінчено.
Поклади пістолет на землю.
Ми могли би домовитися.
У нас три рюкзаки з грошима. Можеш взяти один собі.
Чхати на гроші.
Ти не уявляєш, як довго я тебе ловив.
Тому на землю, негайно.
Себастьяне, він має рацію. Нам не втекти.
-Що? -Але ти можеш.
Він не має взяти нас обох.
-Що ти таке кажеш, Ґвен? -Я не зможу втекти.
Не підходь.
Я піду з тобою, але відпусти його.
Не збираюся.
Ти сам сказав.
Ти шукав мене. Мене й Алексіса.
Його це не стосується. Він не злочинець.
Він ніхто.
Тож якщо хочеш взяти мене, відпусти його,
або я зараз прострелю тобі другу паляницю.
Вали нахрін.
Що?
Звалюй давай! Швидко!
Йди!
Згинь!
Я тебе не бачив.
Себастьяне, забирайся звідси.
Ні.
Ні, я не можу.
Себастьяне, тікай.
Не можу.
Коли я вийду, я знайду тебе.
І ми знайдемо його разом.
Якщо ні, ти знайдеш його для мене, добре? Знайдеш Götterdämmerung.
-Ні, Ґвен, ні, я не можу… -Йди!
До побачення.
ПАСПОРТ
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ
ДІТЕР ЛЮДВІГ
Вона не лише зробила мені паспорт,
а ще й взяла квиток до того ж місця, куди летіла сама…
Це рвало мені серце.
«Людвіг Дітер».
Мені було боляче уявляти, які у нас могли бути пригоди разом,
що ми могли б спільно пережити,
тому що у той момент з усіх людей у світі
я хотів би бути лише з однією.
З нею.
Та все гаразд.
Я дочекаюся її.
І одного дня ми поєднаємося там, де сховано Götterdämmerung.
ЗА ДЕЯКИЙ ЧАС ПОТОМУ
КАЛІФОРНІЯ
-Нащо ми тут? -Ти казав, що потрібен зламувач сейфів.
Може, тут його і знайдемо.
Ви майстер із замків?
Зможеш розібратися?
Привіт, чоловік на вході…
Ви бачили старого на вході і він послав вас до мене?
Мабуть, серйозна проблема у вас.
Хочеш заробити 250 штук за день роботи?
О, Господи.
Можеш зламати?
-Чи можу зламати? -Ага.
Чи можу зламати?
Ти би ще показав мені Мадонну Боттічеллі,
і спитав, чи я хочу її шпекнути.
Чоловік, що створив цей прекрасний шедевр,
Ганс Ваґнер, назвав його Götterdämmerung,
на честь фіналу епічної опери
його тезки Ріхарда Ваґнера під назвою «Перстень Нібелунга».
Чи зможу його зламати я?
-Не знаю. Чесно, не знаю. -Гаразд.
Обережніше, містере Здорованю.
Та хто з усіх майстрів у світі
має найкращі шанси зламати його?
Скромно відповім, що це я.
Ти згоден?
Це двері у інший світ, друзі.
І провидіння привело вас до мене.
Ми пройдемо це разом.