Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
ФІЛЬМ, ЧАСТКОВО ПРОФІНАНСОВАНИЙ ПОЛЬСЬКИМ ІНСТИТУТОМ КІНОМИСТЕЦТВА
ЖИТТЯ В ПРОМЕНЯХ СЛАВИ! КАЛІНА ЄНДРУСІК ДІЛИТЬСЯ СВОЇМИ СЕКРЕТАМИ
ПОКАЗАНІ У ФІЛЬМІ ПОДІЇ МОГЛИ Й НЕ ВІДБУВАТИСЯ
МАГАЗИН МОДНОГО ОДЯГУ «ШИК»
Жінка 60-х років має бути модною, але скромною.
Ефектною, але скромною.
Стильною, але скромною. І бути берегинею домашнього вогнища.
Габардин.
Муар.
Кримплен.
Тафта.
А ще дамаск.
-Обминай тріщини. -Обережно!
Дай мені ключі.
Чорт, де ж вони?
-Ну ж бо, дай сюди. -Ох…
Чорт забирай! Доведеться рачкувати.
У тебе є ліхтарик?
На диво, ні.
Але є запальничка.
Дай сюди.
Чекай.
Чорт, Стасе, ти зараз спалиш мені волосся!
Обережніше.
Чорт! Їх тут немає. Я знову їх загубила.
Маґдо!
Ну звісно! Це ж пані Єндрусік!
Нащо здіймати галас?
Загубили ключі, пані Клімчакова.
А кричати нащо? Ви ж усіх розбудите.
Чого напосілися? Не можна бути добрішою?
Ви п’яні й повзаєте на колінах по вулиці.
І хто ж так робить? Геть сорому немає!
А в мого чоловіка він має бути? Чого ви постійно кричите лиш на мене?
Бо ви носа задираєте вище неба.
Я? Та це ви найбільша злюка в цьому будинку!
Я на це не поведуся!
Що смішного? Чому ти нічого їй не сказав?
Бо я не влізаю у сварки з торгашками.
Якщо не вгамуєтеся, я викличу міліцію!
-Ой! -Ви мене чули?
Не чули!
-Така п’яна, що вуха позакладало? -Може!
Ненормальна! Ніби й телезірка, але така причмелена!
Чого мовчиш? Стоїш тут, як статуя.
-Чому ти нічого не сказав? -Маґдо!
Маґдо!
Що? Знову ключі?
-Знову! -Знову!
А можна до вас зайти?
Зараз третя ранку.
А ось і наше янголятко.
-До ваших послуг. Кшише, іди спати. -Можна я прийду завтра?
Звісно.
Пухнастику, ми вдома!
Ну ж бо!
Та йду вже!
КАФЕ
Так, будь ласка.
-А ви, пані? -Я буду…
Каліно, як тобі вдається бути такою стрункою?
Скажи, доки я не здуріла. Я майже не їм, але все набираю вагу.
Я не струнка, у мене просто тонка талія.
-Я маю сісти на дієту, бо Януш… -Я не сиджу на дієтах.
-Я іншого боюся. -Чого?
Що цицьки обвиснуть раніше, ніж зад.
-Ти це їстимеш? -Доїдай.
Ідемо?
Хвилинку.
-Слухай. -Такі гарні.
Я думала стати блондинкою.
Ти? Блондинкою?
Ти ж сміялася з фальшивих блондинок.
Це в минулому.
Тоді скористайся перекисом водню.
Він найліпший. Волосся зіпсує, але добре відбілить.
-І що Януш скоїв цього разу? -Януш?
Ти мене не проведеш.
Як тобі ця?
Виступати в габардині? Хіба я пенсіонерка?
Це кримплен.
Чорт забирай, немає з чого вибрати.
Годі крутити носом,
бо співатимеш перед шахтарями голою.
Їм це може сподобатися.
Ось воно!
Ідеально.
Я не буду схожа на черницю?
Я зроблю запаморочливе декольте.
40 злотих за метр. Та пішло воно!
У мене немає таких грошей.
Два метри, будь ласка.
Люблю тебе. Дякую.
А тобі личитиме такий виріз.
Дякую.
Ні, це Єндрусік.
Схожа, але не така гарна.
Кажу тобі, це вона. Ніколи її не любила.
ТЕЛЕВІЗОРИ ТА РАДІОПРИЙМАЧІ
Усміхнися, любий мій Перш ніж дати волю словам
Перш ніж руку мою узяти І поклоном мене привітати
Усміхнися, ось і все Можеш не казати своє ім’я
Не хвилюйся, я не буду сумна Доки буде квітнути усмішка твоя
Усміхайся, любове моя Адже так в очах вогонь ожива
Усміхайся, як і я Щоб дружба твоя і моя
З усмішки почалася І ніколи не перевелася
Усміхайся, як і я
Я люблю тебе.
Справді?
Такого хулігана?
Хулігана,
артиста й плейбоя.
Мене любить шльондра.
Ага. Можеш у це повірити?
Одною формою наділила нас мойра
Я свою не люблю, я їй не радію
Життя моє - це суцільна гра
Коли ставки високі душать надію
Безліч масок я звикла носити
Навіть лице вони мені замінили
Я могла ними всіх надурити
Доки ми один одного не стріли
Біля тебе я стала сама собою
І, може, це лиш крапля в морі
Та коли я поруч з тобою Мої помисли кришталево прозорі
Біля тебе слова не звучать фальшиво
Усі жести стають правдиві
Я звичайна, і кажу тобі щиро
Я сама із собою така нещаслива Я маю ховати свою глибинну суть
Та за один лиш погляд твій Усі мої маски з мене спадуть
Як твоє побачення?
Яке побачення, кохана? З редактором? То радше важка робота.
Не кожен письменник їздить до Кракова на зустріч із редакторами.
Якщо тобі стане легше, то вона дурна, як пробка.
Авжеж.
Привіт.
-Привіт. -Кави?
Залюбки.
І мені.
Ірландія виграла 2:0.
Але пишуть, що ми грали краще.
Ми грали краще, але господарі теж старалися. Як цікаво.
Усі грали краще.
Відчинити?
Добрий день.
Ці дівчата збожеволіли. Тут десь 20 листівок.
Що я вдію? Вони грають мою пісню на радіо.
Знаю. Донька вже дістала мене нею. Вона вмикає ваші пісні на повну гучність.
-До побачення. -Бувайте.
Калінко, у тебе з’явилися конкуренти.
«Я люблю вас і ваш голос».
«Я люблю вас…
і ваш голос.
Я не можу спати. Постійно думаю про вас.
Будь ласка, надішліть свій автограф і кілька слів на вказану адресу.
Ви чарівний і неймовірний!
Яґудка з Гродзиськ-Мазовецького».
«Чарівний і неймовірний!» Це треба записати.
-Добридень. -Добридень.
-Не наступайте на чорні квадрати. -Але равлики там не живуть.
-А от і живуть! Не розчави їх! -Що на обід?
-Якесь воно дивне. -Бо це рецепт із Бомбея.
Звідки?
Здалеку. Не хочеш - не їж.
Смачно.
А де цей Бомбей?
Не знаєш? І чого вас вчать у школі?
Мені п’ять. Я не ходжу до школи.
Ну, таке виправдання приймається.
Так.
Але лише раз.
Уже 14:15. Це Тадя.
Смакота!
Алло? Ні, ви помилилися номером.
Прощавайте.
Тадя спізнюється. Це не схоже на нього.
Улю, ти їстимеш це?
4 ГРУДНЯ 1962 РОКУ ДЕНЬ ШАХТАРЯ
Ходімо.
-Вітаю вас, товариші артисти. -Вітаємо.
-Добрий день. -Добрий день.
Як ви?
Вітаю! Як настрій?
Трохи трясе перед виступом.
Аж ніяк. Я співаю після Єндрусік. Мене все одно ніхто не слухатиме.
Єндрусік? Ви про Каліну Єндрусік?
Так. Вона так вражає, що після неї вже нічого не має значення.
Точно. Познайомтеся з моїм наступником.
Ришард Мольскі, новий режисер відділу розважальних програм.
Мечислава Бурська.
Вітаю.
-Марек Новаковські. -Вітаю.
А ви, пане?
Я переїжджаю на верхній поверх.
Керуватиму всією телестудією.
То вас підвищили! Мої вітання.
-А вона вже тут? -Розігрівається в гримерці.
Її не можна турбувати.
Вона моя хороша подруга. Ми разом виступали.
О, то ви наш колега, актор!
А тепер режисер.
Вам пощастило з подругою.
Вона тепер велика зірка. І дружить не з кожним.
Не перебільшуйте, товаришу Мікоше. Вона нормальна дівчина.
Крім того, вона була до мене небайдужою.
Якби ж і до мене вона була небайдужою.
Увага! Усім приготуватися! Прошу на сцену народний ансамбль!
Ходімо?
-До Каліни? -Зайняти місце в залі.
Я не можу знайти взуття!
І як я вам?
Фантастична, пані Єндрусік.
Але чи не надто відверте декольте?
Воно має бути глибоким, особливо на сцені.
Я низька, а шия в мене коротка.
Без декольте я буду схожа на гриб.
Ну, може, трохи.
Не трохи, а нормально так.
Я знаю. Облиште ці реверанси.
Боже, уже час! А я не знаю слів, завжди збиваюся на другому куплеті.
Та ви напам’ять знаєте цю пісню.
Копняка на вдачу?
Чорт! Яка ж у мене велика дупа!
Каліно Єндрусік, просимо вас на сцену.
Ну, я пішла.
Подякуймо народному ансамблю.
А зараз виступить зірка сьогоднішнього концерту.
Шановні товариші!
Працьовиті герої-шахтарі нашої Батьківщини та їхні дорогі дружини!
За особливим проханням робітничого класу зустрічайте Каліну Єндрусік!
Чорт! Ви й не уявляєте, як я це люблю!
Ні, милий, не буди мене
Я бачу такі чудові сни
Тут усе таке неземне
А не сіре, як дні восени
Бо під моїми повіками
Миготять дурниці яскраві
Відганяючи цинізм веселками
І леліючи мрію мою жваву
Не клич мене назад у будні
Я тону в морі квітів від знемоги
Облиш, я сплю сном непробудним У мене довгі й стрункі ноги
Я в поле запашне вростаю ними Стаю бутоном, тягнуся вгору з усієї сили
На мене сідає метелик лоскотний Такий легкий і такий безтурботний
Та це триває лиш мить одну Метелик втомився від життя вогню
Він засинає під сонця цвітом І тут раптом стає чоловіком
Паном Фройдом із бородою У костюмі з плівки тонкої
Цей Фройд любить мене дуже сильно Від чого щаслива я неймовірно
А тому мій язик і мої губи Дарують нову солодку згубу
-Я обожнюю вас! Можна автограф? -Так, люба.
Калінко! Моя красуня.
Калінко, ти така хороша.
Маріане!
Так би тебе і з’їв.
Шановний, це нездорова дієта. Суцільний жир.
-Маріане! Ходімо додому. -Я не піду.
Ти як глазурований пончик. Так би і з’їв.
Я забороняю вам мене їсти!
Певна, що ваша дружина приготувала смачну вечерю.
Геть сорому немає! Облиш наших чоловіків!
Дякую.
-Вітаю, моя люба Калінко! -Ми знайомі?
Каліно!
Ти чого? Не впізнаєш мене?
Ні.
Ми разом виступали на узбережжі.
Щось таке пригадую.
Мольскі, Ришек Мольскі. Ну ж бо!
Точно, Ришек.
Рада тебе бачити, але я зайнята.
-Тоді я почекаю. -Нащо?
Запрошую тебе на вечерю.
Але я їду у Варшаву.
-Мій водій відвезе тебе. -Водій?
Віриш чи ні, але я тепер режисер відділу розважальних програм на студії.
-Ти вигадуєш! -Ні.
Чорт забирай!
Режисер Мольскі запрошує тебе.
Дякую, але сьогодні я вечеряю у Варшаві з чоловіком.
Справді?
Так.
Ти впевнена?
Авжеж.
Але оскільки ти мій начальник, думаю, ми ще зустрінемося.
КЛУБ «СПАТІФ»
«Любов була чимось новим у моєму житті.
Я мав бути незалежним і досі цікавився лиш боксом і навчанням.
Я був людиною,
яка не мала нічого спільного з грішми,
а тепер стала директором банку».
Ти завжди пишеш про любов.
І я теж, бо я тебе копіюю.
Цікаво. Я думав, що навпаки.
Я постійно чую, що Дигат копіює Конвіцкі.
А я чую, що Конвіцкі копіює Дигата.
Ви забагато говорите по телефону.
Достатньо.
Добрий ранок.
Це найкращий зразок художнього симбіозу.
Візьмете мене під своє крило?
Пані, під моїм крилом уже є один хлопець.
Його звати Тадеуш, і він забирає чимало мого часу.
Тоді прощавайте.
Тадя, це ж така гарна дівчина.
Чорт забирай! Просто лялечка.
Бачу, але я надаю перевагу красі, за якою стоїть розум.
Яка маячня, Тадеуше.
Красуня й в Африці красуня.
Казя, тобі в цьому житті ще вчитися й вчитися.
Я чув, що горілка цьому сприяє.
-Три склянки горілки! -Авжеж.
До обіду? Ми не настільки екстравагантні.
Обід! Чорт, репетиція!
Май терпіння, придурку. Не бачиш, я зайнята?
Та їдьте вже, пані!
Тихіше, бо легені лопнуть - і посинієш.
-Пані Калінко, наша зірка! Це ж треба! -Добридень.
-Ви сьогодні така гарна! -Вони вже почали?
-Так, звісно. -Розлютилися?
Якби ви прийшли вчасно, вони б подумали, що з вами щось не так.
-Чорт. Французькі помади найкращі. -Так.
Але їх важко дістати.
Так, я знаю.
Я принесла вам телятини.
Тут небагато. Але вам сподобається.
Нічого собі! Добрий день, пане.
-Щиро дякую, пані Калінко. -Де ви берете м’ясо?
Вітаю! Де ви берете м’ясо? Чуєте мене?
Знаю місця.
Бувайте.
Як вам не соромно так упадати за нею.
Чим вона вам не догодила? Пані Кристино…
Схоже, через цю телятину ви геть втратили голову.
Добрий день.
-Пані Уля сказала почекати. -Добридень.
Дівчино-осінь, дякую, що прийшли.
Єремі хотів просити секретарку замінити тебе.
Ти граєш із вогнем.
Вибач. Я поспішала, але в мене немає годинника.
-Репетиція твоїх сцен за десять хвилин. -Ага.
Дай я.
Чорт, у мене знову проблеми.
То Єремі робить сердитий вид.
Я не про Єремі.
А про кого?
Про нового режисера.
Уже познайомилися?
-Так. Ми виступали разом. -І?
Він тоді приставав до мене. На жаль, нічого не змінилося.
Він приходив і запрошував на вечерю після концерту до Дня шахтаря.
І що?
Я не пішла. Він страшенно нудний.
Я бачила його в коридорі. Такий надутий.
Люди гарно про нього відгукуються, типу він актор, свій хлопець.
Може, ти перебільшуєш? Що поганого у вечері?
У вечері? Щоб він під столом помахав своїм членом?
Може, нехай прийде сьогодні в «СПАТіФ» і вип’є з нами горілки.
-Може. -Не може, а хай прийде.
Він наш начальник. Треба з ним ладнати.
До того ж він справді милий хлопець.
Сам зізнався, що з нього поганий актор.
Але його харизма це компенсує.
Ага, тільки не закохуйся. Бо що скаже Януш?
-Ти мала рацію. -Тобто?
Гадаю, Януш спить із танцівницею Камілою.
Тією довгоногою балериною?
Але вона паскуда!
Ця паскуда - мила дівчина й чудова танцівниця.
-Найкраща у Варшаві. -Найкраща у Варшаві? Ти здуріла?
-Вона дурепа. -Тихо.
Ні, бо такі фальшивки мене бісять.
-Які фальшивки? -Псевдокрасуні.
Вона ж і танцювати не вміє.
А ще вона горбата.
У неї косі очі й криві ноги.
Глянь, як вона ходить.
Друзі, а час іде. Скоро почнеться прямий ефір.
Твоя правда. У неї крива хода.
-Над чим ви зараз працюєте? -Я вам розкажу…
Пані Марися.
Прошу, Тадя.
Вона буде в моєму фільмі.
Стас лінується.
Каліні доводиться замикати його в кімнаті, наче якогось небезпечного божевільного…
щоб він хоч рядок написав.
Про що?
Про любов.
Чому про любов? А не про ситуацію в Польщі?
Я б ніколи не написав книгу про ситуацію.
Увага!
Приготувалися! Камера!
Мотор!
Дивлюся на тебе І бачу лиш тебе
Дивлюся на тебе Мені не соромно
На тебе дивитися
Дивлюся на тебе
Коли вночі не сплю Завжди дивлюся на тебе
Навіть коли бачу інших То дивлюся лиш на тебе
Коли дивлюся на захід сонця
І на дим над високими дахами
Або коли спостерігаю За краплями дощу на листі
Дивлюся на тебе
Своїми зеленими очима Я пильно дивлюся
Щоб ти відчув мій погляд Дивлюся на тебе
Щоб ти дивився на мене й бачив Щоб зрозумів, як це
Коли на тебе так дивляться
Ідеально, еге ж?
-Нарешті. -Усе пройшло добре.
Рада тебе бачити, Ришеку.
Ти вибач за ту ситуацію з вечерею.
Не сердься.
Я думав, ти оціниш моє запрошення.
-Я ж не абихто. -Знаю…
Та я не хочу, щоб між нами була напруга.
Я все виправлю.
Та невже?
-А як? -Вип’ємо разом горілки.
Ми всі йдемо після зйомок.
То йдуть усі…
Годі вже, Ришеку.
Ти наш новий начальник. Усі хочуть познайомитися.
Ну то як?
-Якщо ти так мило просиш… -От і чудово, чорт забирай.
Побачиш, яка ми чудова команда.
«СПАТіФ», вечір добрий.
Голоубек? Ні, його тут немає.
Ти геть не змінилася, Каліно. Досі така ж магнетична.
Припини, Ришеку.
На День шахтаря дивилися лиш на тебе.
Ти ніби загіпнотизувала глядачів.
Ти їх контролювала!
-Я завжди заздрив її харизмі. -Ришеку, ти перебільшуєш.
Адже ти був не таким бездарним, як кажуть.
Акторство виявилося не для мене.
Може, ти природжений режисер.
-Ну, я не такий, як ти, Каліно. -Та годі тобі.
Правда. Ти гарна й талановита.
Люди обожнюють тебе.
Є щось у тобі таке, що робить тебе незабутньою.
Ришеку, не перебільшуй.
Чорт забирай!
Що таке?
Гляньте на шубу, яка щойно зайшла!
Та ну! Ти ж у сто разів гарніша.
Але в мене немає такої шуби.
Уявляєш, скільки така коштує?
Зірка не може дозволити шубу? Що за світ!
Ришеку, за ваші програми платять сльози, тому зіркам і нема чого вдягти.
То ось чому вони виступають напівголі!
Саме так!
-Ти отримаєш шубу. -Чесно?
Так! Пішли зі мною.
Пішли.
Нумо. Це офіційний наказ.
Ну, якщо офіційний, то в мене немає вибору.
Добрий вечір, пане Франіо.
Добрий вечір, пане Геніо.
Ще є щось свіже? Тільки чесно.
Можу порекомендувати татарський біфштекс.
Я таке не їм.
Якщо не хочете біфштекс, то є свіжа горілка.
Від цього я не відмовлюся.
Не тут. Ходімо в бар.
-Дякую. -Будь ласка.
Шановний пане Франіо, ця пані хоче приміряти шубу.
Вибачте, таких немає.
Але за тиждень-два я знайду щось шикарне.
-Що за шуба? -Ми не купуємо, а приміряємо.
Ось ту шубу.
-Шановний пане, це не роздягальня. -Роздягальня.
Ні, я не можу. Вона належить дружині посла.
Гаразд, мій любий пане Франіо.
Я гарно вам заплачу. Ви не пошкодуєте.
Я люблю свою роботу.
А мене ви не любите?
Я обожнюю вас, пані Калінко.
-Та роботу більше. -Справді?
Ну, добре. Але тільки тому, що ми давно знайомі.
Чорт, яка ж гарна!
-Глянь, яка вона м’яка. -Ходім.
Одягай.
Ну, і як я тобі?
Неймовірна.
А як щодо мене?
-Достобіса гарний! -Справді?
Але трохи тісно.
А шуба мені завелика. Міняймося.
Каліно, я обожнюю тебе.
Відтепер клич мене Стефаном.
-Заспіваєш для мене? -Що?
Заспівай для мене, як на студії.
Я не співала на студії, а відкривала рот під фонограму.
Тоді заспівай по-справжньому.
Ні, не хочу, щоб ти чув, як я фальшивлю.
Співай.
Ну ж бо, заспівай.
Дивлюся на тебе
І бачу лиш тебе
Дивлюся на тебе
Мені не соромно
На тебе дивитися…
Каліно, можеш мене покохати?
Ні, Ришеку, не можу.
Чому ні?
Та ну. Ходімо.
-Чому ні? Я хочу кохатися з тобою. -Ришеку!
-Я хочу з тобою кохатися. -Ришеку!
-Подаруй одну ніч. -Ні, чорт забирай!
Припини!
Пішов ти!
Нізащо! Досить!
Але чому? Ти з усіма спиш. Усі це знають.
Ришеку!
З ким хочу, з тим і сплю.
І тебе це не стосується.
Добраніч, пані Калінко.
Добраніч, пане Франіо.
-Добрий день. -Добридень.
Агов!
Пресвята Богородице! Що ви тут робите, сестро?
Невже я померла?
Ні, наскільки я знаю, ти досі жива.
Як ви сюди потрапили?
Я не потрапляла.
А явилася тобі.
То ми будемо просто сидіти?
Я піду, щойно посію в тобі зернятко тривоги.
Звісно, уперед.
Але нащо сіяти тривогу?
Це ти маєш сама зрозуміти.
-Добрий день. -Вітаю.
Ласкаво просимо в нашу чудову країну.
Господи!
Мене звати Ніна.
Чорт, я не знала, що ти говориш китайською.
Це в’єтнамська.
Приїздили гості, і я дечому навчилася.
Гарно ж звучить?
Гарно. Які ще слова ти знаєш?
Cm n bn. Це означає «дякую».
Cm n…
-bn. -bn.
Прошу.
Так?
Так. Можливо.
Годі мене благати. Бо мені ніяково.
Так. Я суворий, але справедливий. Усі це знають.
Усе залежить від мого рішення.
Прощавайте.
Ви, як завжди, спізнилися, пані Каліно.
Тобто «пані»? Що це за маячня?
Пані Каліно. Я високо вас ціную, і ви це знаєте. Насправді я вас обожнюю.
О так, я знаю.
Вам щось принести?
-Ні, дякую. -Каву з цукром.
На жаль, я змушений виключити вас
з наших телевізійних програм.
Змушений?
І хто ж тебе змушує?
Народ.
-Народ? -Так, народ.
Нам приходять скарги.
Люди не хочуть дивитися вас.
І чому ж, дозволь спитати?
Людей шокувала ваша сукня на День шахтаря.
Ваше декольте. І хрестик.
Ви здивували їх, пані.
Рише, минулого разу ти казав, що люди мене обожнюють.
Пані Каліно,
суспільство не хоче дивитися вас.
Суспільство висловилося та прийняло рішення.
-Яке суспільство? -Ми.
Чоловік змусив вас думати, що всі вас люблять.
Він хотів, щоб ви стали нашою польською Мерилін Монро.
І ви повірили в це.
Але насправді ніхто вас не хоче.
Мені дуже шкода гаяти такий талант,
та я не маю вибору.
Пані Каліно, відтепер
вам не можна приходити в телестудію.
Що ж, просто прекрасно, Ришеку.
Без сумніву, це роль усього твого життя.
Тадя, я не можу сказати, добре це чи погано.
Ти сам нещодавно сказав, що в мене не дуже…
Особливо якщо говорити…
Я радше спеціалізуюся…
З цієї точки зору… Я б цього точно не написав.
Я не знаю як…
Що таке?
Це геть інше.
-Він мене звільнив. -Що?
Мені заборонено приходити на студію.
Він хотів сексу, а я відмовилась.
А можна тихіше?
-Тихіше? -Тадя на лінії!
Тільки й чешете язиками!
Алло?
Люцеку, глянь, як вона ревнує.
Той придурок звільнив її.
Чому?
Бо вона його відшила.
Смішно тобі?
Звісно. Ще один придурок не встояв перед тобою.
То це я винна?
Калінко, не будь дитиною.
Це все, що ти можеш сказати?
А що ще ти хочеш почути?
До біса цього хтивого козла. Це він зганьбився, а не ти.
Він звільнив мене.
Ну добре. Він жалюгідний канцелярський посіпака.
Сьогодні Мольскі, завтра хтось інший.
А ти така одна, тож не впадай в істерику.
Годі істерик, Каліно. Ти ж знаєш, що я цього не люблю.
Подзвони Єремі.
Я нікому не дзвонитиму. До того ж лінія постійно зайнята.
Ти приваблива жінка, і деякі чоловіки від тебе шаленіють.
Як-от Люцек. Алло?
І що тепер?
Не знаю. Я хочу надерти йому зад.
Ти чув, Тадя?
Ліпше забудь.
Ти не бачила моє оповідання?
Яке саме?
Яке я читаю, коли мене питають, над чим я працюю.
А оповідання, що вічно в роботі?
-Саме так. -Зараз принесу.
На серці погано, сумно й тужливо
Дні, як спагеті, тягнуться довго і сіро
З вітром бредемо під дощем, як двоє невдах
Ми мокрі, немов птахи угорі у кронах
До нитки змокли ми з тобою
Взуття сказало: «Бувай» І я не можу йти під грозою
Та я боюся, що твої батьки мстиво Заборонять бачити мені тебе
На серці погано, сумно й тужливо
Щиро тобі дякую.
А в нас є білий?
Нащо тобі рушник?
Для Казі Куца.
Ти підеш?
-Привіт, Каліно! -Привіт.
Ось. Тобі знадобиться.
Я вже мився сьогодні.
Це реквізит для зустрічі з письменником.
Я й гадки не маю, нащо він.
Уяви, що я боксер, а ти мій тренер.
І що ми йдемо на бій.
Тепер мені хочеться туди йти.
Пишучи «Боденське озеро», я таємно страждав,
бо життя головного героя в полоні було принизливим.
Прошу, не смійтеся. Це правда.
Полон, який ми переживаємо зараз,
збиває з пантелику, позбавляє волі й мужності.
Позбавляє бажання боротися. Тоді я справді в це вірив.
У мене питання.
Які є сучасні тенденції в польській літературі?
Не знаю.
Ви жартуєте.
Чесно, я без поняття. І, думаю, ніхто не знає.
Письменники пишуть, бо вони такі є.
Може, їм є що сказати?
Повірте, вони часто пишуть навіть тоді, коли їм нічого сказати.
Вони пишуть, щоб довести, що вони письменники.
І, звісно, щоб зберегти роботу.
Але тоді вони створюють штучні проблеми, штучне життя, штучні образи.
Ви несправедливі.
Звісно, є кілька письменників
сильних і унікальних.
І вони справді пишуть тоді, коли їм є що сказати.
І не представляють жодних тенденцій, а лише себе.
Точно, бо що це взагалі за тенденції?
Зупиніть цей бій!
Перепрошую, пані та панове.
Мій тренер вважає, що це вже занадто для мене.
Немає сенсу продовжувати суперечку. Я щиро вам дякую.
-Він такий зарозумілий. -Та ну, він милий.
Красно дякую!
Дякую.
Що думаєте про фільми Бергмана?
Хороші. Вони просто чудові.
-Красно дякую. До побачення. -Бувайте!
-Що думаєте про фільми Бергмана? -Він пішов. Ось так.
БІБЛІОТЕКА
-Як ти це робиш? -Що?
Ти насміхаєшся з них, а вони за це тебе боготворять.
Я насміхався, Казя?
Аж ніяк.
Просто я не сприймаю їх серйозно. Ні їх, ні себе.
Дай сюди.
І горілкою не пригостять.
Раніше сюди приходило менше жінок.
Нічого не змінилося.
П’яниці, шльондри, замовляють котлету по-київськи й мельбу.
Що вам принести?
Пляшку горілки. Хоча ліпше почати з двох.
-Ще щось? -Чарку коньяку.
Як завжди, котлету по-київськи й мельбу.
Познайомтеся з Майою.
Бжовська Майя.
Бжовська Майя, випускниця театрального училища.
Вона хоче побачити реальне життя на власні очі
і пережити сповна.
Сильно не слухай Казю.
Він мало що знає про реальне життя.
Як і ми, якщо чесно.
Панове! Я вас просто обожнюю.
Ви надзвичайні у всьому, що робите.
Я б могла навчатись у вас, доки не видихнуся.
Яка цікава ідея.
Що скажеш?
Моя люба пані,
на жаль, мій чоловік дуже зайнятий тим,
що навчає мене, доки я не починаю задихатися.
Майє, якщо дозволиш, я навчу тебе всьому, що схочеш.
А я потраплю в кіно?
-Авжеж. -Тоді добре.
Звісно, ти потрапиш у кіно.
Чудово, принесли коньяк.
-Дати не призначено. -Ще по одній.
Але скоро вийде телевистава з Адамом, тож це добре.
Точно.
Каліно, це правда?
-Що Мольскі вигнав тебе? -Боже, Басько! Нащо так різко?
То так чи ні? Бо люди пліткують.
Так, але це було так безглуздо.
-Він попросить мене повернутися. -Саме так.
Вибач. Я так засмутилася.
Адаме! Сподіваюся, ти не проти, що я вклинилася.
Авжеж, ні. Я хоч усю ніч можу з тобою танцювати.
Слухай, я ще не знаю дати репетиції «Кабаре»,
але відтепер я готова весь час присвятити тобі.
Каліно, я думав, тобі сказали.
Сказали що?
Ти розлютила великого начальника.
Я намагався домовитися, та вони сказали замінити тебе…
Годі. Я не хочу знати.
Забираймося геть звідси.
Гей! Чекайте!
-Добрий вечір! -Вам куди?
Прямо.
Сідайте.
Ну ж бо, дурненька!
МУНІЦИПАЛЬНА АВТОБУСНА КОМПАНІЯ ДЕПО А
Усе. Прошу на вихід.
Ось і все…
-Прощайте. -Бувайте.
-Добраніч. -Добраніч.
Трясця!
ПАРТІЯ ПРИСЛУХАЄТЬСЯ ДО ЛЮДЕЙ
Ким він тебе вважає? Ну й придурок.
Він ніс маячню про те, що ніби-то народ обурила
моя сукня на День шахтаря й що він змушений мене звільнити.
Він мстився.
Ну й паскуда.
І що тепер?
Не знаю.
-Варто піти до нього… -І зайнятися сексом?
Хіба це зашкодить?
Прийди й змусь його поплатитися, а не скигли, як невдаха.
А ти вже змусила поплатитися зрадника Януша?
Вибач, Ксимено, я не хотіла цього казати.
Але ти сказала. І, певно, маєш рацію.
Ксимено.
Ксимено!
О, добре, що ви прийшли.
Я скуплялася.
Але нащо?
Я вже купила хліба, масла, яєць.
Узяла в борг.
Але я скупилася в борг на ринку. І що тепер?
Нащо ви купували яйця? Я ж привезла їх із села.
А ще телятину й курку. Усе, що ви замовили.
Я замовляла? Але в мене немає грошей.
Але ви сказали мені скупитися!
Я сказала?
Так! Ви сказали: «Скупишся, а потім поприбираєш».
Що?
Я лише для цього приїхала в місто. Я не поїду без грошей.
Я теж не піду без грошей.
О боже.
Ось так.
Що за чортівня. Де мій чоловік?
Ті жінки мають на мене зуб.
Слід заплатити.
Стасе, можеш поговориш із ними?
-Я туди не піду. -Чому ні?
-Бо я чоловік. -Ага.
Він боїться баб.
І думав, у тебе є гроші.
У мене немає грошей.
У мене теж.
І в мене. Якби я мав, то дав би вам.
Ти хороша людина.
І амбіційна.
А що ти тут робиш?
Телефон зламався.
Тож я прийшов поговорити зі Станіславом.
Ми не можемо сидіти тут вічно.
А хто забороняє?
Вітаю, пані. Чому ви сидите тут одні?
Без грошей я нікуди не піду.
Як і я. Мені теж треба мої гроші.
Тихіше, по черзі.
Ну, добре.
Тримайте.
І ви.
Досить?
Так. До побачення.
Як добре, що ти прийшов. Ми застрягли в іншій кімнаті.
Ти про що? Невже двері заклинило?
Які двері?
Двері.
Мій милий, дурний хлопчику. Іноді ти геть нічого не розумієш.
Каліно, це басейн. Тут люди плавають.
А я ні. Та можу подивитися, як ти плаваєш.
Ага.
То ти нічого не робитимеш?
Я хочу посидіти біля басейну.
Та й зараз я нічого не роблю. Тільки готую й скупляюся.
Заради бога, Каліно!
Подзвони Єремі. Попроси, щоб він заступився за тебе.
Не хочу я нікого просити.
Це принизливо.
Ти говориш, як Стас.
Він уміє вдавати байдужість.
Дай мені спокій.
Ну ж бо, поплавай.
Не хочу я плавати.
-Ти куди? -Облиш мене.
Щось я не хочу плавати.
Я відчеплюся, якщо ти мені дещо пообіцяєш.
Що?
-Що подзвониш Єремі. -Причепився, як п’явка.
А ось і зірка.
А непогані капелюшки.
Гляньте, он люди, які не здатні любити Вони дозволяють хіті себе обдурити
Вона ж їх скидає на самісіньке дно Де вони згинуть, як не було
Звертайте чимдуж із дороги цієї
Нехай вас несе почуттів течією
Бо це не прокляття, а дар небесний А для поета запал почесний
Нехай дівчина порадіє любові І ці миті будуть для неї святкові
Ти ж від цього будеш щасливий А твоє серце не таке полохливе
Чого тобі варте це почуття? Коли у серці натягнута струна?
Відринь же геть від себе хіть І куди багатшим станеш вмить!
Гляньте, он люди, які не здатні любити Вони дозволяють хіті себе обдурити
Вона ж їх скидає на самісіньке дно Де вони згинуть, як не було
Звертайте чимдуж із дороги цієї
Нехай вас несе почуттів течією
Бо це не прокляття, а дар небесний А для поета запал почесний
Нехай дівчина порадіє любові І ці миті будуть для неї святкові
Ти ж від цього будеш щасливий А твоє серце не таке полохливе
Чого тобі варте це почуття? Коли у серці натягнута струна?
Відринь же геть від себе хіть І куди багатшим станеш вмить!
Привіт, Каліно! Привіт.
Привіт.
Добрий вечір.
-Добрий вечір. -Вацлав Турські.
Добрий вечір.
-Ну ж бо, розкажи, як це сталося. -Що?
-Ходімо. -Вацеку! Що ти робиш?
-Ти розсудиш нас. -Ти, як завжди, божевільний.
Каліно, пам’ятаєш, як під час вистави Ришек спіткнувся…
Добрий вечір, пані Ніно. Ви маєте чудовий вигляд.
Дякую. Ви дуже мила.
Каліно, пам’ятаєш, як під час вистави Ришек спіткнувся й упав зі сцени?
Пам’ятаєш, так?
Ти ще прикрила його сукнею.
І несла якусь маячню,
а я у відповідь теж казав нісенітниці.
Було ж таке? Бо Ришек відпирається.
Ні, Вацеку. Ти п’яний, як чіп, і геть усе переплутав.
То Вальдек Горські.
Вибачте, я маю повернутися.
Може, ще по чарочці?
-Ні. -Я теж відмовлюся.
Привіт, Каліно!
-Привіт. -Тобі сподобалося?
Дуже. Дівчина вельми талановита.
-І сукні з круглим вирізом були гарні. -Тобі справді сподобалося?
Справді. А що?
-Бо це не твій стиль. -Але це цікаво.
Ти ж любиш посвітити цицьками.
Ти здурів?
Вибачте, але ви не лишили мені вибору.
Я давно не тренувався, але гарний вийшов удар.
Точно. Певно, ти отримав неабияке задоволення.
Якщо звик битися, то завше це любитимеш.
І я хотіла стукнути того придурка.
Не роби цього!
Чого?
Це буде некрасиво.
Що?
Не можна бути пані й махати кулаками.
Любив би боксерів,
то одружився б зі Ждзішеком, колишнім партнером по боксу.
То жінка не може захищатися, бо це виглядатиме некрасиво?
Для цього є ми. Ми все одно потворні.
Якого біса, Стасе? Невже я просто прикраса?
Не треба мене рятувати. Я сама собі зараджу! Второпав?
Ну звісно, пані Єндрусік.
Ти зрозумів?
Хто ще може кричати вночі?
Без образ, але ти сама себе не врятуєш.
-Навіть від злої сусідки. -Що ви кажете?
Чорт, ти не знаєш, про що говориш.
Не мели дурниць! Ти куди?
Пішов ти, Стасе!
Хто може, як я, так сильно тобі допекти?
Хто може змусити тебе програти І твої успіхи розтовкти?
Хто зіпсує тобі ранки Так філігранно, як це вмію я?
Хто не дасть тобі доголитися І випхає під холодний дощ, як пса?
Кому сил і терпіння стане Жити з нікчемою, як ти?
Добрий вечір.
У якому місті, з якою пані
Ти страждатимеш на самоті?
Як ти гратимеш роль інакшу?
Хто купиться на рани твої?
Хто може, як я, так сильно тобі допекти?
Хто буде та, кого покинеш у німоті?
Хто не спатиме всю ніч, чекаючи?
А буду це я, бо я вже така
Можу закластися на кругленьку суму, що ти нікуди не подзвониш.
Тоді дивися.
Привіт, Єремі!
Так, я хотіла спитати,
чи можемо ми зустрітися завтра?
У «СПАТіФі»?
Так, чудово. Опівдні.
Я прийду.
До зустрічі.
Я завтра з ним зустрічаюся.
Ти впертий, як баран.
Так і є.
Тільки ані слова Стасу.
Добридень.
Вибач, Каліно. Я годину чекав, та вже не міг лишатися в «СПАТіФі».
Ні, це ти вибач. Я рада, що знайшла тебе тут.
-Ви вже почали репетирувати? -Так.
Ти ж знаєш, що наше маленьке шоу тримається на піснях і анекдотах.
-А що зараз знімають? -«Хроніку».
Слухай, Єремі,
а ти не можеш…
Добридень, пане Єремі!
Що вона тут робить?
На жаль, знімається.
Вона ж не нова дівчина-осінь?
Вибач. Та я був безсилий.
Я знаю, це не твоя провина.
Я знаю, ти зробив усе можливе, мій ніжний поете.
Ришеку!
Ну ти й козел.
-До побачення. -Прощавай.
Десятка.
Привіт. То як усе пройшло?
Привіт.
Каліно! Як усе пройшло?
Добре.
З цим не посперечаєшся. Молодець.
Що сказав Єремі? Тебе беруть назад?
Я ж просила - ні слова Стасу.
Боже, та годі вже його боятися.
Якого біса? Я його не боюся.
-Не сердься. Розкажи, як пройшло. -Ніяк.
-Ти спізнилася, так? -Годі мене сварити, чорт забирай.
-Вічно ти спізнюєшся. -Так, я спізнююся.
Тобі чи не байдуже?
-Ти маєш щось робити. -Ні. Я не мушу нічого робити.
Я подзвоню Єремі.
Так, я бачилася з ним.
І? Розкажеш, як усе пройшло?
Ні.
Буде краще, якщо ти підеш.
Що?
Забери свої речі.
Усе скінчено, ти можеш іти
Тут немає про що горювати
Ми були разом, я і ти
Як актори на сцені театру
Не було між нами нічого
Навіть спогадів вже не стало
Лиш любов серця мого
Але й вона вже давно розтала
Завтра ми не зустрінемось, ні
Ми поринемо у світ цей широкий
Наші рани сердечні загоять дні
Місяці, роки життя швидкі
І все здасться таким нереальним
Ми змарнуємо весь цей час
І це буде не таким і поганим
Та я попрошу про одне лиш раз
Адже я просто не зможу
Сидіти й чекати ось так
Якщо тебе ім’ям твоїм стривожу
Якщо я зватиму тебе назад
То прошу, не повертайся
-Пас. -Пас.
Хтось може крикнути: «Горить Варшава!»
Але не хвилюйтеся, бо в столиці немає пожеж.
Це Каліна Єндрусік.
А будівлі щоночі освітлюють неоновими вогниками.
Їхня краса заворожує…
Кажуть, у неї коханець.
…місцевих жителів і туристів.
Незвичні написи й стильні завитки радують око.
Наша столиця вражає і вдень, і вночі.
Хочеш цукерку? Мама дала нам із собою.
Вони смачні. Спробуй.
Кількість любителів сріблястого екрана росте.
Народ масово скуповує телевізори.
І це не дивно.
Адже зараз тривають репетиції «Кабаре для літніх чоловіків».
Його програма - таємниця за сімома печатками.
Ми лиш можемо розповісти, що там будуть нові актори й персонажі.
Ла-ла-ла Мене переслідує щодня
Вальс дю Маль Він руйнує моє життя
Він дуже злий, не довіряє Знає, що на думці в мене зло
Та ніщо, ані жоден вальс Мене не спинить, якби й хотів
Жоржини зав’яли І крізь моє життя
Повільно пливе Вальс дю Маль
Він мучить мене Образи кидає
Вальс дю Маль, веселий вальс Він прагне знищити мене
Та я полюбила звуки його Коли падала на дно
І коли в руках я гріла Склянку з крихкого скла
І ця дурна меланхолія Мене підбадьорювала
Коли були сумніви А шанси мізерно малі
Ла-ла-ла Мене переслідує щодня
Вальс дю Маль Він руйнує моє життя
І дурить себе Що я не піду
А лишуся разом із ним У місті, де ніхто мене не любить
«У жінок є ціла низка
пасивно-агресивних зітхань.
Формально вони мають вказувати на те,
що жінки слабкі, безпомічні жертви.
Однак насправді вони містять таємну й надзвичайно болючу
образу».
Може, краще напишеш про чоловіків?
Зрозумів?
Ану вибачся. Негайно вибачся перед Геньо.
Дивись мені, бо отримаєш!
Облиш його, стара карга!
Не лізь! Це не твоя дитина.
Дивися на мене, я з ким говорю. Вибачся перед ним.
Облиш його, старе стерво! Чуєш?
Нехай він вибачиться.
-Тобі є за що? -Ні.
Тоді не треба.
Я не буду вибачатися.
Ходімо, Геньо. Вона якась божевільна.
Ходімо.
Оце його маму перекосило, коли ти прийшла!
То що сталося?
Генек сказав мені, що літаки не можуть сідати на воду.
Але вони можуть, так?
Так. Ти молодець.
Пішли, бо холодно.
Можна я підправлю макіяж?
Звісно, заходь.
Що відбувається? Чому ти у ванні? Усі ж танцюють.
Не маю настрою танцювати.
Це погано.
Не знаю, що зі мною не так.
Та все з тобою так.
Каліно, він придурок.
Він звільняє людей зі студії.
Учора він звільнив Ніну.
Яку Ніну?
Секретарку, яка знає в’єтнамську мову.
Що?
Чому?
Не думай про нього. Не роби йому таку приємність.
Ходімо танцювати.
Я тільки докурю сигарету.
Обожнюю тебе таку!
-Це яку? -Небезпечну!
Вітаю, пані Каліно.
Вам не можна!
Стороннім заборонено заходити!
Прошу покинути будівлю!
У вас будуть великі проблеми.
Ксимено, ходімо.
Каліно? Що ти тут робиш?
Іду розбиратися з Мольскі. Пішли зі мною.
-Що? -Ходімо.
Ти потрібна мені. Облиште мене, сестро.
-Що таке? -Черниця слідкує за мною.
Це ж Ядзька Завадзька, акторка.
Твоя правда.
Бачиш, що цей козел зі мною зробив?
Вибачте, я переплутала вас з іншою черницею.
Я заходжу.
І що будеш робити?
Вискажу все, що думаю.
Чудово. А що я маю робити?
Нічого.
Що? І нащо ж ти мене сюди притягла?
Я маю знати, що ти поруч.
-Стою тут? -Так.
-І все? -І все.
Ви помилилися номером!
Я пішла.
Навіщо ти її звільнив?
Ніну.
Що вона тобі зробила?
Не твоя справа. Іди геть.
Та що з тобою, Ришеку?
Знищиш кожну, яка відмовить тобі?
Вона не кожна.
Ти закохався в неї?
Ти не можеш полюбити, як нормальний чоловік.
Вона не така, як ти. Вона інша.
-Невже? -Так.
І яка ж вона не така?
Не вульгарна.
І не провокаційна.
Авжеж.
Вона витончена й свята.
Але цікаво те,
що нас спіткала схожа доля.
А самооцінка в тебе до стелі.
Так і є.
Я повернуся,
хочеш ти того чи ні.
Щасти.
-Пані Єндрусік! -Вибачте…
Я хотів поговорити про вас із Мольскі.
Ви виграли в конкурсі «Вечірнього експреса».
Це неабиякий успіх.
Величезний! Ви виграли «Золоту маску»!
Це ще неофіційно. Та мені подзвонив головний редактор.
Люди трохи розсердилися, та знову люблять вас!
То що, пані Калінко?
Ми домовимося?
Я подумаю.
Просіть що завгодно.
Гаразд, але я маю певні умови.
Товариш Мольскі все владнає.
Для початку я хочу вищу зарплату.
Ще стає холодніше, а пальто в мене легеньке.
Я хочу шубу.
Щоб контракт був сьогодні в мене на столі, Мольскі.
-Добрий ранок. -Добрий ранок.
Є дрібніші? У мене не буде решти.
Наступний!
Не лізьте вперед. Є ж черга.
Заспокойтеся!
-Вибачте, я поспішаю. -Не лізьте без черги!
Я не стовбичитиму тут весь день. Хочете, то стійте.
Це Каліна Єндрусік.
Що це тут робить таке велике цабе?
Купує хліб?
Авжеж, ні. Я купую шампанське.
Шампанське вранці?
Ні. Я купаюся в шампанському.
З вас 134 злоті.
-Решти не треба. Бувайте! -До побачення.
-До побачення.
Мушу перебити тебе, Тадя.
Тут щойно зайшла Каліна з двома пляшками шампанського.
Ні, ікри немає.
Але вона дуже собою задоволена.
Ти це чув, Тадя?
Тадя каже, що я чудовисько.
Та розуміє тебе й любить мене.
Тадя, я тобі передзвоню.
Бо є в мені секс гарячий, як лава
Бо є в мені секс Хто ж проти забави?
Він сповнює стегна і мої груди
І наповнює мої пухкі губи
Бо є в мені секс Він палає й ламає
І сотні сердець він пожирає
Якщо в душі вашій Вирує ця пожежа
Попрощайтеся зі сном, це дуже бентежно
І хоч я страждаю, коли спалюю жертву Та перехоплюю контроль
Бо в мене є тіло А ще є душа, що радо бриніла
Бо є в мені секс Він затьмарює душу
З ними я цільна й брехати не мушу
І мрію про хлопця, який буде сміло
Любити мене, і душу, і тіло
Хлопця, якому зможу я точно Довіритись щиро і остаточно
Подарувати секс і свою душу
Та чому ж долі безжальна рука Мене тягарем своїм досі стиска?
Чому ж мужчини мають страждати Від почуттів, що я хочу їм дати?
Коли я лиш трохи схилюсь перед ними
Їх у лікарню везуть від такої дівчини
А коли я стегнами виляю То лиш хрипи з їхніх губ зриваю
Бо є в мені секс гарячий, як лава
Бо є в мені секс Хто ж проти забави?
Він сповнює стегна і мої груди
І наповнює мої пухкі губи
Бо є в мені секс Він палає й ламає
І сотні сердець він пожирає
Якщо в душі вашій Вирує ця пожежа
Попрощайтеся зі сном, це дуже бентежно
І хоч я страждаю, коли спалюю жертву Та перехоплюю контроль
Бо в мене є тіло А ще є душа, що радо бриніла
Бо є в мені секс Він затьмарює душу
З ними я цільна й брехати не мушу
І мрію про хлопця, який буде сміло
Любити мене, і душу, і тіло
Хлопця, якому зможу я точно Довіритись щиро і остаточно
Подарувати секс і свою душу
Секс і свою душу
ДЯКУЄМО РОДИНІ КАЛІНИ ЄНДРУСІК ЗА ДОВІРУ ТА ПІДТРИМКУ.
І мрію про хлопця, який буде сміло
Любити мене, і душу, і тіло
Хлопця, якому зможу я точно Довіритись щиро і остаточно
Подарувати секс і свою душу
Секс і свою душу
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна