Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Baggio je vrlo usredotočen
dok prilazi točki za izvođenje jedanaesteraca.
Namješta loptu.
Svi se pogledavaju.
Stadionom vlada muk.
Baggio se malo udalji.
I kreće.
Tko je Roberto Baggio?
Pa, rođen sam prije 17 godina
u Caldognu, gdje i danas živim.
Počeo sam igrati s dvije ili tri godine.
Nosio bih loptu po kući.
A sad igram u Vicenzi pet godina.
Ljudi te hvale, znaš?
Da, svjestan sam toga.
Kakav je to osjećaj sa 17 godina?
Sretan sam. Lijepo je to, ali…
-Moram se dokazati na terenu. -Sputava li te Vicenza?
-Ne, dobro mi je. -Kad ćeš otići?
O tome odlučuje klub.
Sad moramo osvojiti ligu. Nadam se dobroj godini.
-Hrana je na stolu. -Stižem!
Požuri se, Eddy.
Nadia, dođi pomoći mami.
Stižem.
Eddy, pozovi Waltera. Uvijek je na telefonu s curom.
Waltere, večera je gotova.
Roby, je li istina ono u novinama?
-Da, ali nemoj im pokazati. -Moraš im reći.
Voda, uzmi vodu.
-Jedemo li? -Naravno da jedemo.
-Rizi-bizi. Jeste li oprali ruke? -Da.
Svi me izluđujete.
Ne, sereš.
Misliš da želim biti ovdje večeras?
Mama, reci nešto.
Kakva je to buka?
Napokon.
I?
Eddy, reci tati za test iz povijesti.
Četvorka.
Svaka čast, mali.
Tata, bila sam u kupnji s mamom.
-Nisu imali tvoj sir. -Imali su vino.
Večeras izlazim.
Razgovarao sam sa Sandrom. Kaže da zasad ne zapošljavaju,
ali možda uskoro…
Potpisao sam za Fiorentinu. Za dvije milijarde i 700 milijuna lira.
Presveta Djevice!
Zašto nam nisi prije rekao?
Htio sam da tata bude ovdje.
Ti ćeš dobiti taj novac?
Pa, ne. Vicenza.
Dobit ću plaću. I dobra je.
Sjajno. Da mi vratiš za razbijene prozore u trgovini.
Ne vježba slobodne udarce u sobi.
Možda se povremeno mogu vratiti i pomoći ti u trgovini.
S obzirom na to koliko Fiorentina plaća, usredotoči se na zaradu.
Je li te briga što ću igrati u Serie A?
-Što da ti kažem? Da si dobar? -Barem to.
Svi ste mi isti.
Nisi bolji od brata
koji se kida u tvornici.
Ako očekuješ kompliment za sve što radiš,
nećeš daleko dogurati.
Moraš se truditi i letjeti nisko.
Što ti znaš o letenju?
Imam osmero djece. Osmero.
Kako bih ih prehranio?
Nisam se mogao utrkivati i ostaviti tvoju mamu samu.
Mi smo krivi što nisi postao Eddy Merckx.
Plašiš patke tim brbljanjem.
Vidiš što se dogodi kad nisko letiš?
Idi po nju!
Roby!
Ako se ne požuriš, počet će bez tebe.
Polako, ozlijedit ćeš se.
Ideš li sa mnom u Firencu?
Da, baš.
A škola?
I ondje ima škola.
Neće me pustiti.
Onda ustraj.
Ako ustraješ,
prije ili poslije…
Moj bi tata imao moždani udar.
Idemo pješice.
Prebrzo odustaješ.
Gledaj.
-Idemo. -Vidiš, kad ustraješ?
-Kreni. -Spremna?
Da.
DANA 5. SVIBNJA 1985. RIMINI-VICENZA
Kakav je osjećaj biti najbolje plaćen 18-godišnjak?
To je velika odgovornost.
Budući da su ti ovo zadnje tekme Serie C,
nemoj se previše raspucati.
Dobro.
Što je htio?
Tko, Sacchi?
Boji se da ću zabiti.
Onda učini to.
Hajde!
Desno!
Lopta!
Prednji, kapsula, meniskus i kolateralni.
Bušili smo glavu goljenične kosti.
Zatim smo prerezali tetivu, provukli je kroz rupu,
podigli i pričvrstili s 220 šavova.
Dvjesto dvadeset?
Kad mogu opet igrati?
Usredotoči se na oporavak.
Vratit ću se da ga provjerim.
Mama.
Da, dušo. Ovdje sam.
Ako me voliš, ubij me.
Što to govoriš?
Ne govori to.
Čak ni u šali.
Baggio.
Stigli ste.
Dobro jutro.
Dobro došli.
-'Jutro. -'Jutro.
Dajte meni.
Hvala što ste ga dovezli.
Hvala što ga primate ovakvoga.
Malo pomalo, zar ne?
-Roby, čekat ću te unutra. -Dobro.
-Hvala još jednom. Bok. -Doviđenja.
Na Svjetskom prvenstvu 1970. finale je bilo protiv Brazila.
Izgubili smo 4:1.
Bio sam ondje, shrvan.
Došao si k meni
i rekao:
„Osvojit ću Svjetsko prvenstvo protiv Brazila, obećavam.“
Sjećaš li se?
Nevjerojatno! Jednom kad smo u finalu.
A vi ne igrate dobro?
Brazil je prvak svijeta.
Imao sam tri godine. Kako bih mogao?
Slušaj.
Ova ti je ozljeda bila blagoslov.
Mislio si da si uspio i sve izgubio.
Život ti ništa ne duguje. Nitko ti ništa ne daje besplatno.
Srećom, otkrio si to rano.
Baš sam sretnik.
Vidjet ćemo.
Roby!
Slušaj, ima problema s tvojim plaćama.
Što to znači?
To znači da nisu unovčene.
Jesi li dobio čekove?
Znam…
Nisam još igrao, plaćaš mi da ne radim ništa.
Hej, nisi prvi koji se ozlijedio.
Hajde, unovči te čekove.
I razvedri se malo!
Hajde.
Trebaš pomoć?
Da. Imate li novu ploču…
Eaglesa? Ne, žao mi je.
Ovo je treći put da me pitaš o ploči Eaglesa.
Također, Eaglesi nisu snimili ploču od '79.
Baggio, je li sve u redu?
Kako znate moje ime?
Misliš da ne znam najperspektivnijeg igrača?
Da, baš sam perspektivan.
Kako to misliš?
Svi ovdje kažu da ti je…
-Da mi je suđeno, čuo sam. -Suđeno.
Maurizio.
Roby.
Ako nemaš ništa protiv, dao bih ti nešto što mi je pomoglo.
Jesi li čuo za budizam?
Zašto se smiješ?
Isprva sam reagirao kao ti.
No onda mi je početak putovanja promijenio život.
Ljudska revolucija.
I ovdje ću napisati svoju adresu,
pa, ako želiš,
možeš navratiti k meni
i možemo vježbati. Što kažeš?
Naravno, možda idući put.
Kad Eaglesi snime novi album.
Hvala.
Hvala tebi.
DANA 1. SIJEČNJA 1988.
-Da? -Sretna Nova godina, ljubavi!
Halo?
Što se događa?
Odustajem.
Uopće mi ne ide.
Vratit ću se u Caldogno.
Ne razumijem. Mama, možeš li stišati, molim te?
Žele me prodati Pescari.
U Serie B.
Znaš li što to znači?
Vratit ću se kući i bit ćemo zajedno.
Jesi li na vezi?
Slušaj, Roby.
Preživio si ozljedu zbog koje bi bilo tko drugi…
Preživio, Andreina?
-Odigrao sam dvije tekme u dvije godine. -Zabio si Maradoni.
Svi se još sjećaju ovdje u gradu.
Tvoj tata kaže da si obećao da ćeš pobijediti na Svjetskom.
Je li to istina?
Ne mogu više.
Onda ustraj.
Jer ako ustraješ, prije ili poslije…
To sam naučila od tebe.
Ustrajala sam i napokon uvjerila tatu.
Dolazim uskoro.
Zbilja?
Da.
Nemoj potonuti, samo moraš
naći snage da nastaviš.
Sretna Nova, ljubavi.
Bok.
Baggio?
Daj, dušo. Molim te, shvati. On je prijatelj koji prolazi krizu.
Vidiš u kakvu je stanju?
Daj, molim te. Ne radi to opet. Ne ljuti se.
-Jesam te uvalio u nevolju? -Ne, preboljet će to.
Hajde, odradit ćemo pola sata da vidimo kako nam ide?
-Čini se kratko. -Kratko?
Nije li? Možemo sat ili dva.
Nemam što raditi cijeli dan.
Nemaš što raditi cijeli dan? Ostat ćemo ovdje do Bogojavljenja.
-Tko je taj tip? -Daisaku Ikeda.
Sensei. Moj učitelj.
-Govoriš li i japanski? -Ne, nije važno.
Shvatit ćeš da prosvijetljeni umovi mogu komunicirati na druge načine.
Ali kako je to moguće?
Dobro, pročitaj ovo. Drevni kineski.
Nam myoho renge kyo.
-Dobro. -Što to znači?
To je ključni mistični životni zakon.
Ako ovu frazu izgovaram svaki dan, bit će mi bolje?
Treba se tomu posvetiti.
Nije to „abrakadabra“.
Moraš se usredotočiti na svoje ciljeve,
poboljšati životnu kondiciju, očistiti karmu.
Što da očistim?
-Karmu. -Što je to?
To je plod svih naših postupaka.
Poput kakva dosjea?
Da. Mislim, ne baš, ali…
Ako postupaš ispravno, karma ti je čista. Ako ne…
-Prljava je? -Shvaćaš?
Dobro.
Mislim da je moja prilično čista.
Pa, osim nekoliko lovova na patke.
Eto. Pozorno slušaj. Uzmi to.
Dvije na ovu stranu.
Ovako.
Savršeno, jako dobro. Idemo.
Nam myoho renge kyo…
Ne, ozbiljno.
Najvažnije je da shvatiš
da sve ovisi o tebi.
Ti upravljaš svojim životom.
Ti određuješ svoje postojanje.
Ti određuješ svoju budućnost.
Prvo se usredotoči na precizan cilj.
Zapiši ga, vizualiziraj.
I onda tomu posveti svu energiju.
Jer, vjeruj mi,
ako se ne trudiš, ništa se neće dogoditi samo od sebe.
-Hvala, Roberto. Bok. -Bok, hvala.
Na Svjetskom prvenstvu 1970. finale je bilo protiv Brazila.
Izgubili smo 4:1.
Došao si k meni
i rekao:
„Pobijedit ću na Svjetskom protiv Brazila.“
Sjećaš li se?
Izgledam bolje nego u stvarnom životu.
Glup si.
Sve si bolja. Zašto se ne posvetiš tomu?
Da, naravno. Crtanje nije pravi posao.
A natjerivanje lopte jest?
To je drukčije. Darovit si.
Bože.
Treba ti samo malo samopouzdanja.
Zapravo, nešto bi ti moglo pomoći.
Barem je meni pomoglo.
Molim se već dva mjeseca.
Što? Ideš na misu?
Postao sam budist.
Koji si ti idiot.
Ozbiljan sam.
Zbilja, Roby?
-Ozbiljno? -Da, ozbiljno.
Moliš se Budi?
Dva sata na dan.
Jednom ujutro i jednom noću pred Gohonzonom.
Dva sata na dan?
Lud si.
Zašto?
Rekla si da moram naći snage da nastavim.
Nalazim je.
Roby, slušaj, to je kao kult.
Uzet će ti sav novac.
Pogledaj me i reci mi. Jesam li bolje ili lošije?
POZIV U REPREZENTACIJU
Možda sam trebao reći „ostvariv cilj“.
Zašto? Ovo to nije?
Pa…
Sad ideš u Serie B, reci ti meni.
Suzdržavao sam se.
Zašto? Što si htio napisati?
Osvojiti Svjetsko protiv Brazila.
Sutra ujutro u 6.30?
Da, i hvala što si došao.
Što ti je bio cilj u životu?
Možda si htio biti
poznati bubnjar.
Da. Keith Moon.
Bubnjar The Whoa.
Što se dogodilo?
Ništa, zašto?
Ne izgleda kao da…
-Zar ne? -Slušaj.
Preminuo je u 32. godini od predoziranja drogom.
Komu je bolje? Njemu ili meni?
Ne usrećuje te ono što ti daje svijet.
-I dalje želim osvojiti Svjetsko. -Dobro.
Morat ćeš puno vježbati, ali…
Baggio, tražio sam te.
Čekaju te u Pescari.
Kako to misliš? I dalje me želiš prodati?
Reprezentacija, Roby. Razumiješ li?
Poziv za prijateljsku utakmicu protiv Norveške u Pescari, 19. listopada.
Odjeni se. Domenica Sportiva čeka radi intervjua.
-Mene? -Ne. Mene. Hajde, idemo.
Iako nema sporta tijekom Božića,
glavna vijest dana uspjeh je Roberta Baggija.
Časopis France Football upravo mu je dodijelio
Zlatnu loptu 1993. godine,
priznanje koje svake godine dobiva najbolji igrač.
Dobra večer.
Uživo smo na stadionu Giantsa u New Jerseyju,
blizu New Yorka,
gdje Italija počinje svoju pustolovinu u SAD-u '94.
Za nekoliko minuta azzurri uzlaze na teren
protiv Éire, Republike Irske, na prvoj utakmici Svjetskoga prvenstva.
Idemo, prebacio sam na tekmu!
Hajde, ljudi.
Da, snimam.
Italija!
Nema više kartanja, tekma počinje.
Spremi ih.
Italija je zvala, da!
ITALIJA - IRSKA 0:1
Jedan dodir.
Samo jedan.
Primim loptu i predam je. Jedan dodir i šalji dalje.
Ali ne. Bili smo rastegnuti.
Umjesto da smo bili ovdje, ovdje
i ovdje, što smo učinili?
Završili smo ovdje.
Znali smo da je Irska fizički jača, zar ne?
Koliko smo ih dugo proučavali? Dva mjeseca.
A onda smo im dopustili…
Igrali smo njihovu igru umjesto svoje.
Samo jedan dodir.
Treneru?
Kako da prođem pored tipa jednim dodirom?
Što to govoriš, Roberto?
Ako svaki put kad dotaknem loptu moram dodati,
kako mogu driblati?
U sobu za gledanje snimaka.
Prođimo utakmicu.
Osim tebe.
Dođi.
Znaš da ne igraš kao u kvalifikacijama?
Nisam na svome mjestu.
Osjećam se isključeno iz igre.
Izgubili smo protiv Irske.
Znam.
Ali,
Roberto, moraš biti miran.
Moraš mi vjerovati.
Jer si ti nama ono što je Maradona Argentini.
Ti si ključan.
Bi li pustio Maradonu da igra na jedan dodir?
Naša reprezentacija mora pokazati snagu
da zaboravi gorak okus poraza od Irske.
Kratki pas za Baresija
koji ima prostora.
Casiraghi, Roberto Baggio se približava. Puca!
Daleko, na desnoj strani…
Pas za Baresija…
Bjørnebye, Rushfeldt. Moramo biti oprezni!
Naša obrana nije bila spremna,
a Pagliuca…
Ne!
-Prekršaj? -Da, izvan 16-erca.
…protivničkog igrača i isključen je.
Ovo uopće nije dobro.
Pagliuca je isključen…
Mora izvesti napadača.
-Što se dogodilo? -Pagliuca je isključen!
Ne!
Nema šanse. Vadi Robyja?
-Zašto bi to učinio? -Izveo je Robyja?
Kako to misliš? Baggija?
Baggio pita: „Koga, mene?“
Ovaj je tip lud.
Rekao je da je lud.
-Što je rekao? -Da je Sacchi lud.
To nije dobro. Nije dobro.
Prvo Baggiov izraz lica, zatim Sacchijev.
Izvadio je dobitnika Zlatne lopte.
…Marchegiani.
Jeste li htjeli razgovarati?
Dođi.
Što si rekao kad sam te izvadio?
Da sam lud?
Tijekom svjetskog prijenosa?
Misliš da si me osramotio pred milijardom ljudi?
Odat ću ti tajnu.
Ti si ispao govnar.
Pokazao si da si nezreo i arogantan igrač.
Treneru, rekli ste mi da sam ključan.
Svi ste mi isti.
Ako mi nedostaje igrač, mislim na pobjedu,
a ne na zaštitu nečijih osjećaja.
Uglavnom, da, lud sam.
Ali stvarno lud.
Ako nisi, nećeš ni pokušati mijenjati talijanski nogomet.
A sad idi.
Sutra ujutro u pet.
Moramo raditi na kretanju bez lopte jer nismo precizni.
Kaotični smo!
Sučev zvižduk.
Konačan je rezultat 1:1.
Beskorisna igra.
-Beskorisno. -Što sad?
Problem je u pritisku veznog.
Ne, Sacchi ih ne pušta da igraju.
Sad su svi stručnjaci?
Sacchi je sve osvojio, zna što radi.
Sacchi…
Taj dečko izgleda tako tužno.
Treba nas.
Treba mu obitelj.
Moramo onamo.
Ako prođu, idemo.
Zar ne, Florindo?
Dobro.
Gianni Agnelli, vlasnik Juventusa,
rekao je da je Baggio protiv Meksika
izgledao kao mokra krpa.
Težak udarac imidžu
najiščekivanijeg igrača momčadi i najpovlaštenijeg u Juveu.
-Vidi tko je došao. -Gdje ste? Jedan je.
Izgubili smo se.
Triput smo obišli New Jersey. Znam ga kao svoj dom.
Tvoj se tata i ovdje svađa.
Ljubavi.
Tata, volim te.
Dušo, i ja tebe volim.
-Bok, ljubavi. -Bok.
Kako si?
Kako sam?
Dobro. Sad sam dobro.
Gdje su torbe?
Kod njega.
Rekli su da ih stavimo na kolica.
Albertini!
Donadoni!
Dodaj loptu Massaru!
Koju loptu? Nema lopte.
Nigerijci su brži, snažniji.
Moramo zaboraviti da smo prošli kao treći u skupini.
Svjetsko prvenstvo počinje sad.
Nalazimo se u osmini finala Svjetskoga prvenstva,
mi smo Italija.
U osmini smo finala, u eliminacijskome krugu.
Ako pobijediš, ideš dalje. Ako izgubiš, ideš kući.
Italija je uvijek igrala nogomet kako je ratovala.
Pucamo samo kad neprijatelj pogriješi.
Dovraga, suče!
To bi bio prekršaj. To bi bio žuti karton.
Želite li biti takva Italija?
Zemlja bez novih ideja,
nesposobna za promjene?
Ružni smo jer mislimo samo na sebe.
Ja bih radije jednu momčad,
a ne 11 igrača.
Carlo?
Najavi prvih 11.
Marchegiani.
Mussi.
Maldini, Costacurta, Benarrivo.
Donadoni, Berti.
Baggio, Roberto,
i Massaro.
Putanja je visoka.
Lopta… to je gol.
Ne! Što je to bilo?
…čudan gol.
Pogreška u zbrci…
Ne mogu vjerovati. Idem kući. To je to.
…Yekini zabija.
Pogledajmo opet.
Još nekoliko minuta.
Vlada ozračje razočaranja.
Hajde, Roberto.
Još jedna inicijativa.
Evo ga. Lopta pronalazi Baggija.
I to je pogodak Roberta Baggija u 43. minuti drugog poluvremena.
Roberto Baggio završava tekmu…
To!
Roberto Baggio.
Činilo se gotovo.
Kažem vam. Nastavit će zabijati.
Lopta za Benarriva!
Pao je. Prekršaj!
Polako.
To je jedanaesterac, a ne gol.
Koliko još?
Trenutak velikog uzbuđenja i straha.
Jedanaesta minuta prvog produžetka.
Roberto Baggio protiv Rufaija.
OSMINA FINALA ITALIJA - NIGERIJA 2:1
BAGGIO UDRUŽUJE ITALIJU
Duga za Signorija.
Signori nalazi Roberta Baggija.
Roberto Baggio puca!
I pogodak. Roberto!
ČETVRTINA FINALA ITALIJA - ŠPANJOLSKA 2:1
Treneru!
BAGGIO DOVODI ITALIJU U POLUFINALE PROTIV BUGARSKE
…ulazi. Lopta mu je na desnoj nozi!
Zabija!
Costacurta!
Bravo, Roby!
Ravno. Lopta za Roberta.
U šesnaestercu je. Traži prolaz, ali ne uspijeva.
Zvetanov ga ne propušta.
POLUFINALE ITALIJA - BUGARSKA 2:1
I da me ubiješ, neću propustiti finale protiv Brazila.
Bilo je vruće na stadionu.
Primijetio sam.
Bilo je 40 stupnjeva, 100 % vlage.
Naravno da se ozlijedite.
Pa, obećao sam ti, zar ne?
Što?
Kad sam imao tri godine.
Finale protiv Brazila.
Obećao si da ćeš pobijediti.
Još nisi.
Što radimo?
Isprobavamo par udaraca.
-Ovdje? -Da.
Želim testirati tvoju nogu.
Snažnije.
Svom snagom!
Opet.
Opet!
-Opet! -Dosta!
-Ne. -Želiš li da igram finale?
Želim znati možeš li to.
Možda bi ti bilo draže da se ozlijedim i da ne igram.
Molim?
Ako osvojiš Prvenstvo bez mene, zasluge su tvoje,
no ako te zasjenim, nije Sacchijeva Italija, nego Baggiova.
Da razjasnimo, misliš da te želim ozlijediti?
Našao sam nekoga paranoidnijeg od sebe.
Idem na teren. Ako ne budem dobar, možeš me zamijeniti.
Dobra večer.
Italija je pobijedila Bugarsku…
Mnogi televizori i ekrani diljem Italije…
Na ulicama i trgovima…
Najluđi navijači skaču u fontane
i čujemo zaglušujuću buku automobila koji trube oko nas…
FINALE
Cijeli život sanjaš da ćeš igrati finale protiv Brazila.
I kad se to dogodi, sudac zazviždi posljednji put
i čini ti se da nisi odigrao ni minutu.
Na semaforu stoji 0:0.
Ali ničega se ne sjećaš,
kao da tvoj mozak nije ništa registrirao.
Počinje produžetak, a i to prođe u hipu.
Vrijeme je palo u crnu rupu.
Puhl zviždi.
Petnaesti naslov svjetskog prvaka
prvi će se put odlučivati jedanaestercima.
I u trenu i penali su pali u crnu rupu.
Vrijeme je stalo.
Ne znaš gdje si, što se događa.
I sve što znaš zapisano je.
JEDANAESTERCI BRAZIL - ITALIJA
Dunga.
Zabija.
To, Dunga!
Onda je odjednom
crna rupa ispljunula progutano vrijeme.
Ono što je bilo brzo postaje sporo, gotovo nepomično.
Odjednom se čini da sekunda traje cijeli život.
A kad vrijeme odluči poludjeti, sadašnjost i prošlost izmiješaju se.
Brazil preuzima vodstvo.
Roberto Baggio izvest će zadnji kazneni udarac.
Ima još
malo nade.
Gospodo, ovaj će udarac odlučiti pobjednika
Svjetskoga prvenstva 1994. godine.
Gol!
Kakav sjajan jedanaesterac Roberta Baggija!
A Italija je svjetski prvak!
Suigrači ga okružuju.
Cijeli stadion kliče njegovo ime, Roberto Baggio!
Gol!
ŠEST GODINA POSLIJE
Što ne valja?
Ništa, samo je staro.
Ne donosi plodove. Možda ga moram posjeći.
Sad si vrtlar?
Nezaposlen sam.
I mene će možda morati sjeći.
Nisu li te Japanci htjeli? Koliko su ponudili?
Četrnaest milijardi lira.
To ti nije dovoljno? Što još radiš ovdje?
Radije bih ostao.
Još razmišljaš o Svjetskom.
Zar ne shvaćaš da te ne žele ovdje?
Ni u Vicenzi.
Saznao sam.
Zašto se uvijek inatiš trenerima?
Pitaj njih.
Ne radim ništa loše, samo želim igrati.
Ne, pitam tebe.
Zacijelo snosiš dio krivnje.
Zasjenio sam ih, ne znam što bih rekao.
Ne žalim se. Treniram, molim se, to je to.
Eto. „Molim se.“
Možda taj budizam nije bio dobar za tebe? Pitam.
Ne znaš što govoriš.
Radiš čudne stvari i onda se doimaš drukčijim.
Zato ti ljudi ne vjeruju.
Misliš samo na sebe, ne na momčad.
Eto, rekao si.
I dalje s tim „Baggio nije timski igrač.“
Daj, molim te.
Treneri izmišljaju da me se riješe.
Uvijek si htio biti bolji od braće.
Ja?
Možda si se uvijek ponašao gore prema meni,
umjesto da vjeruješ u mene.
Ti moraš vjerovati u sebe.
Da si malo više vjerovao, možda bi zabio taj jedanaesterac.
Baš sam glup.
Usput, hvala na podsjetniku.
I dalje jedanaesterac?
Kako sam mogao promašiti?
Nikad nisam pucao visoko. Nikad.
Znaš što mislim?
Da te svi toliko vole jer si izgubio finale.
Jer si pokazao da si čovjek, da griješiš i da te boli.
Kao i sve ostale.
Idem prošetati.
Nastavi spavati, ne brini se.
Vittorio, oprosti ako je kasno.
Ometam li te?
Što si zapisao kao prvi cilj?
Napisao sam mnoge.
Roby, važno je putovanje.
Usput otkrivamo prave ciljeve.
Zašto pitaš?
Jer si mi prvo prijatelj, a tek onda menadžer.
Naravno da sam ti prijatelj.
Inače ne bih vozio 200 km u pola šest ujutro da dođem ovamo.
Želim ići u Japan.
Predomislio si se?
Odlučio si prihvatiti ponudu?
Ne.
Za dvije godine.
Za Svjetsko u Japanu i Koreji.
S reprezentacijom.
Razumijem što misliš o putovanju.
Ali mislim da moram biti ondje.
Nositi taj dres.
Uz tebe sam. Zato sam došao.
Problem je što bez ekipe neću biti pozvan u reprezentaciju.
Naći ću je. Sranje, sigurno je netko još pri zdravoj pameti.
Kao kad je Forrest Gump počeo trčati, a ljudi krenuli za njime,
tako sada cijeli grad trči iza Robyja Baggija.
Otkako se kod kuće vratio treningu, ovo je svakodnevica.
Kolektivan i dirljiv ritual.
Šampion se vraća u zagrljaj rodnoga grada.
Gino?
Djeca Caldogna…
-Ginetto? -Što je?
Kupio si toliko usranih igrača,
zašto ne i Baggija? Nema momčad.
Koliko će to trajati?
Je li karijera Roberta Baggija zaista gotova?
Hvala što ste pristali na sastanak.
Kao što znaš, imali smo komplicirane situacije s nekoliko trenera.
Sve što Roby zastupa, njegove vrednote,
ljubav koju su ljudi oduvijek gajili prema njemu…
-Nekim je ljudima to problem. -Znam.
Mnogo je primadona među kolegama.
Razumijem te.
Daješ sve od sebe ako si središte momčadi.
U toj situaciji nitko nije bolji.
Pa…
Samo trebam osjetiti povjerenje u sebe, kao i svi.
Ovdje u Bresciji imat ćeš potrebno povjerenje.
Ne moramo osvojiti ligu, samo izbjeći ispadanje.
Želiš nas spasiti?
Pokušat ćemo.
Znam da je prvi nacrt vrlo detaljan.
Ali važno je zaštititi
ne samo igrača, nego i čovjeka.
Imajte na umu, predsjedniče, da Roby…
Objasni mi taj budizam.
Imidž je važan, on je primjer…
Pa, ništa, ja sam budist.
Menadžer ti je budist,
a i tvoja žena.
Mene nećeš preobratiti!
Moja je žena isprva bila skeptičnija od vas.
Ali ti loviš.
A to baš i nije budistički.
Ne, ja…
Kad sam bio dijete, lovio sam samo da se družim s tatom.
Zašto? Gdje ti je bio tata?
Uvijek je radio.
Imao je još sedmero djece.
Čuj,
vidio sam mnogo igrača.
Naposljetku su svi isti.
Trenera vide kao oca.
Zato si uvijek imao problema.
Htio si svu ljubav za sebe.
Naravno, sa sedmero braće i sestara.
Ne znam ni sam.
Bez brige, dok sam ovdje, samo je jedna strategija.
Svi ti dodaju loptu, a ti zabijaš.
Sviđa ti se strategija?
Što je?
Ništa, samo smo sretni.
Zašto?
Jer igraš s nama. Još ne možemo vjerovati.
Hajde, idemo igrati.
Idemo!
Možda i pobijedimo?
Roberto, usreći me.
KAPETAN BAGGIO
BAGGIO JE KAPETAN
BRESCIA SE PREPORODILA
Za Mazzonea!
Još se jedanput Roberto Baggio osvetio bivšoj momčadi.
REMEK-DJELO
BAGGIO SPASIO BRESCIJU
Baggiovim dolaskom kreće lov na mjesto u UEFA-i.
Nismo vidjeli tako dobru Bresciju.
Zagrij se, hajde.
BAGGIO ZABIJA!
HAT-TRICK
BRESCIA NA OSMOM MJESTU
Roby!
Brescia!
Treneru!
SIJEČANJ 2002.
Promatrao sam te. U dobroj si formi.
Gotovo kao Baggio kojeg sam trenirao.
Dobro sam, treneru.
I zahvaljujući Mazzoneu.
Znaš što kažu? On je Trapattoni za siromašne.
Ne, Carlo bi rekao da sam ja Mazzone za bogate.
Istina.
Želiš da ti kažem da te vodim na Svjetsko?
Ima još šest mjeseci, Roby. To je dugo.
Znam. Shvaćam to.
Samo vas molim da me imate na umu
kad budete odlučivali.
Giovanni, znaš to.
Posljednja mu je prilika.
Ako nastavi ovako igrati, mislim…
Ako budeš u formi, povest ću te.
Jamčim ti to.
Samo ti to mogu reći.
To mi je dovoljno.
Brescia se još bori i traži gol za izjednačenje.
Dođi, mama.
Da, odmah dolazim. Ne miči se.
Ne miči se.
Giunti istrčava.
Pokušava s ravnom loptom
koju namješta Tareu.
Povratni pas za suigrača…
-Rekla sam ti da se ne mičeš. -Mama?
Tata se ozlijedio.
Bok.
Bok, Andreina.
Kako je?
Kirurg kaže da ga želi vidjeti sutra ujutro.
Ne.
Što je sad?
Kaže da ne želi još jednu operaciju,
da ne može više.
O čemu se radi?
Gotovo je. To je to.
Hoćeš li reći učitelju Ikedi?
Što?
Da odustaješ od Svjetskog u Japanu, njegovu domu.
Ovo je tvoje Svjetsko.
FIFA je dopustila 23 igrača. Učinili su to zbog tebe.
Prestar sam za novu operaciju.
Lice ti je bilo u blatu kad si se ozlijedio.
To je slika koju je svijet vidio.
Cijeli je svijet to vidio.
Baggio plače s licem u blatu.
Smeta li ti to? Meni smeta.
Dakle, sad ćeš ustati,
boriti se
i makar i minutu, ponovno ćeš igrati.
To je primjer.
To je slika koju treba ostaviti, Baggio stoji na terenu.
Uzdignute glave.
Operacija je trajala sat i pol.
Rekonstruirali smo križni ligament
i uklonili meniskus.
Kako je prošlo?
Dobro. Za šest mjeseci možeš na teren.
Mogu za tri.
Što radi?
Kad tvoj tata nešto odluči,
poludi.
Idemo po njega prije nego što se opet ozlijedi.
Roby, molim te.
Roby, daj.
-Ne, mogu ja to. -Zbilja.
-Hodam. -Prerano je. Daj.
Oslonit ću se na tebe.
Vale! Dođi, molim te. Mattia!
Dat ću ti tri koraka.
OZDRAVI ZA TRI MJESECA
ČUDESNO OZDRAVI
Pusti ga, jadniče. Daj.
„Gdje prestaju moje sposobnosti, počinje moja vjera.
Čvrsta vjera vidi nevidljivo,
vjeruje nevjerojatno i prima nemoguće.“
Roberto, usreći me.
-Ne, Pepe, ne možemo. -Da.
Jedan je kapetan.
Hajde, želim pobijediti!
Hajde, idemo!
Što radiš ovdje?
A ti?
Ne gledam.
Ni ja ne mogu gledati.
Ako se opet ozlijedi…
Utuvio si je u glavu da želi na Svjetsko.
Tvrdoglaviji je od mazge.
Mislim da znam odakle mu to.
Ako opet promaši penal, bolje da se ne vraća.
Nemoj se tako zafrkavati.
Tonijev udarac i obrana.
Toni opet Baggiju!
Baggio zabija!
Roberto Baggio!
Gol!
To!
SVIBANJ 2002.
Bilo je izvanredno.
Prvo ti je Pep dao kapetansku vrpcu.
To je mimo protokola, ne možeš to učiniti. Zatim dva gola u 20 minuta.
Prvi, škaricama. Gornji kut.
Moj Bože.
Drugi je bio lak.
I Mattia bi to zabio.
Ali, moram reći, to nije bio odbijanac.
Bila je to lopta koja je izjavljivala ljubav predodređenomu.
Tko je?
Trapattoni.
Halo, treneru?
Dobro, hvala.
Ali rekli ste mi.
Shvaćam.
Da. Hvala.
Roby?
Vukao me za nos.
„Ako budeš u formi, povest ću te.“
Što sam više mogao učiniti?
Što sam mogao više od ovoga?
Ništa, to je to.
Učinio si sve što je u ljudskoj moći, i više.
Trebalo ti je 77 dana da se vratiš na teren.
Pogriješio je. Nije shvatio da si simbol.
Simbol.
Ne mogu vjerovati.
Jebote.
Da održimo tiskovnu konferenciju?
Što radiš?
Roby?
Roby.
Roby, prestani.
Roby.
Imao si pravo.
To je putovanje.
Putovanje.
Čak i nisi toliko bijesan.
Pobjesnio bih da mi se to dogodi.
Ljutnja ništa ne postiže.
Tko je to rekao? Buda?
Žao mi je.
Obećao sam da ću osvojiti Svjetsko.
Imao si tri godine.
Spavao si.
Nisi gledao Italiju protiv Brazila.
Želiš reći da ti nisam to obećao?
Nisi.
Šališ se?
Zašto si mi to rekao?
Jer si imao nešto što ja nisam.
Dar.
Nisam prestao biciklirati zbog vas.
Uopće.
Bio sam osrednji.
Ali ti si imao dar.
Nešto što ima jedan u milijun.
Ali nisi imao cilj.
Nešto što bi ti olakšalo teška vremena.
I dao sam ti cilj.
Želiš mi reći da je prizor koji si mi prepričao,
na kojem sam temeljio cijeli život,
zapravo izmišljen?
Bojao sam se da nemaš karakter.
Djelovao si krhko.
Činilo se da ćeš igrati dobro samo da čuješ da si dobar.
Ako ti je to bio jedini cilj…
Dođi, plašiš patke.
U ovom trenutku osjećam snažnu potrebu da te upucam.
Nemoj i ovaj put pucati previsoko.
Ma odjebi.
Ovo Svjetsko prvenstvo…
Imaš nešto bolje. Znaš što?
Ljudi te vole.
Znam da nisam bio otac kakvog si htio.
No morao sam te pripremiti za život.
Nije lako ljudima poput nas koji nemaju ništa.
Da, razumijem, ali…
„Ali“. Uvijek postoji ali, Roby.
Učinio sam što sam mogao.
Što sam znao.
I ja sam učinio nešto dobro.
Napokon ti mogu reći.
Što? Da nisi moj otac?
Da si bio dobar.
Hvala.
-Dobro jutro! -Dobro jutro.
Koliko?
-Za pedeset, molim. -Dobro.
Možete platiti na blagajni.
Idem ja.
Dobro, ti plaćaš.
Ova su 23 igrača pozvana na Svjetsko u Koreji i Japanu.
Da, Roberto Baggio nije…
On je lud. Kako ne povedeš Baggija?
Najboljega ostavlja doma.
Trapattoni ga je odlučio ostaviti.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Pedeset eura na crpki broj četiri.
Grazie.
Zahvaljujemo dopisniku.
Bojim se da ovu odluku Talijani neće dobro prihvatiti.
Potpišite.
Roby…
Hvala na svemu.
Hvala tebi.
Bok.
Ljudi, je li to Baggio?
Kako to misliš?
-Je li to bio Baggio? -Da.
Roberto Baggio!
Roberto!
Roby.
-Sjajan si. -Hvala.
Trebao te pozvati, Roberto.
-Trebao je. -Hvala.
-Trebao te pozvati. -Roberto!
Sjajan si, Roberto!
Roberto Baggio!
Hvala.
Trajalo je 90 minuta
Roberto Baggio!
Koja rasplamsala je snove iz djetinjstva
Na vjetru koji je tvoj repić klatio
A nama je to već znak božanskoga bio
Traženje mjesta
Usred nepregledna polja
I nalaženje radosti
Kad se činilo da će vrijeme isteći
Padanje i ustajanje i prihvaćanje boli
Osjećaj poput zagrljaja punog ljubavi
Od onih koji su te vidjeli kako loptom očaravaš svijet
Bez skrivanja iza prvaka, čovjek
HVALA UČITELJU ŽIVOTA DAISAKUU IKEDI,
RODITELJIMA, SUPRUZI,
MOJIM TROMA ČUDESNE DJECE
I SVIM LJUDIMA S KOJIMA SAM STVORIO DUBOKU VEZU I PRIJATELJSTVO.
A tu je i strast tvoja
I ta odlučnost slijepa i luda
Toliko da je odredište
Katkad opsesija postaje
BAGGIO JE PRVI!
I ožiljci i trofeji
Htjeli bismo zahvaliti senseiju Ikedi i njegovoj ženi
na ovome priznanju koje nas uistinu usrećuje
i koju želimo posvetiti i podijeliti sa svim vjernicima u Italiji.
Usred nepregledna polja
Nalaženje radosti
Kad se činilo da će vrijeme isteći
Ovdje završava jedna od najboljih karijera u povijesti talijanskoga nogometa.
Posljednje napuštanje terena,
možda najomiljeniji igrač talijanskog nogometa,
jedan od najboljih svih vremena.
Čovjek iza prvaka
Znaš, Roberto, sva ova ljubav
Plod je hrabrosti
Šampiona koji je doticao svaku loptu
Kao da je život
Znam, možda pretjerujem
Ali čak i taj kazneni udarac
Naučio me nešto o životu
Prijevod titlova: Željko Radić