Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Baggio je soustředěný a připravuje se na penaltu.
Rovná si míč.
Jsou na něj upřeny oči všech. Na stadiónu je hrobové ticho.
Baggio udělá pár kroků zpět.
Rozebíhá se.
Kdo je Roberto Baggio?
Před 17 lety jsem se narodil v městě Caldogno, kde pořád žiju.
Fotbal jsem začal hrát, když mi byly dva roky.
NETFLIX UVÁDÍ
Chodil jsem s míčem po domě. A teď hraju už pět let ve Vicenze.
- Víte, že vás lidé hodně vychvalují? - Ano, vím o tom.
- Je vám 17, jaký to je pocit? - Jsem šťastný. Je to uspokojující, ale…
- Musím se ukázat na hřišti. - Brání vám Vicenza v rozletu?
- Ne, vůbec. - Kdy se vydáte do velkého fotbalu?
To je na vedení klubu. Teď musíme vyhrát ligu. Doufám, že se to letos povede.
BAGGIO: BOŽSKÝ COPÁNEK
- Jídlo je hotové! - Hned tam jsem!
Pospěš si, Eddy.
- Nadio, pojď pomoct mámě. - Už jdu.
Eddy, zavolej Waltera. Furt telefonuje se svojí holkou.
Waltere, pojď na večeři.
Roby, to v těch novinách je pravda?
- Jo, ale neukazuj jim to. - Musíš jim to říct.
Přines vodu.
- Jdeme jíst? - Samozřejmě.
- Rýže a hrášek. Umyl sis ruce? - Jasný.
- Zešílím z vás všech. - Ne, to je blbost.
- Myslíš, že tady jako dneska chci bejt? - Mami, řekni něco.
Proč tady všichni tak křičíte?
No konečně.
- Takže? - Eddy, řekni tátovi o testu z dějáku.
- Dostal jsem dvojku. - Výborně.
Tati, šla jsem nakupovat s mámou, ale neměli sýr, co máš rád.
- Ale víno jo. - Dneska večer jdu ven.
A mluvil jsem se Sandrem. Prý zatím nikoho nehledají, ale možná brzo…
Podepsal jsem s Fiorentinou. Za dvě miliardy a 700 milionů lir.
Panenko skákavá. Proč jsi nám to neřekl dřív, synku?
Chtěl jsem, aby u toho byl i táta.
- Ty prachy dostaneš ty? - Ne. Fotbalový klub Vicenza.
Budu dostávat výplatu. A dost dobrou.
Super. Tak mi můžeš zaplatit ty okna, cos mi rozbil v obchodě.
Proč netrénuje penalty u sebe v pokoji?
Možná se můžu někdy vrátit a vypomoct ti s obchodem.
Fiorentina ti platí spoustu peněz. Soustřeď se na to, abys je dál vydělával.
Sejde ti na tom, že budu v Serii A?
- Chceš slyšet pochvalu? - To by bylo fajn.
Všichni jste pro mě stejní. Nejsi lepší než tvůj brácha, co se sedře v továrně.
A jestli čekáš kompliment za všechno, co uděláš, moc daleko to nedotáhneš.
Musíš dřít a moc neriskovat.
A kam jsi to dotáhnul ty?
Mám osm dětí. Osm. Musel jsem je nějak uživit.
Musel jsem nechat cyklistiky, abych pomohl mámě.
- Takže my můžeme za to, že jsi neuspěl. - Moc mluvíš. Vyplašíš všechny kachny.
Vidíš, co se stane, když zariskuješ?
Přines!
Roby! Jestli si nepospíšíš, začnou trénovat bez tebe.
Opatrně, ublížíš si.
Půjdeš se mnou do Florencie?
To víš, že jo. A co škola?
Školy mají i tam.
Nikdy by mě nepustili.
Tak to nevzdávej. Když to nevzdáš, dřív, nebo pozdějc…
Táta by z toho měl mrtvici.
- Tak prostě půjdeme. - Moc snadno to vzdáváš. Sleduj.
- Jedeme. - Nesmíš to vzdávat.
- Jeď. - Můžeme?
Jo.
5. 5. 1985
Jaký je to pocit, být tím nejlépe placeným 18letým v Itálii?
Je to velká zodpovědnost.
Tohle jsou tvoje poslední zápasy v Serii C. Nehraj proti nám naplno.
Oukej.
- Co chtěl? - Kdo, Sacchi?
- Bojí se, že jim dám gól. - Tak jim ho dej.
Pojďme!
- Vpravo! - Přihraj!
LCA, kloubní pouzdro, meniskus a postranní vaz.
Provrtali jsme holenní kost.
Odřízli jsme šlachu, protáhli ji otvorem,
- vytáhli ji ven a zajistili ji 220 stehy. - Dvě stě dvacet stehů?
Kdy budu moct znovu hrát?
- Kdy budu moct znovu hrát? - Ted se soustřeď na uzdravení.
Za chvíli ho přijdu zkontrolovat.
Mami…
- Ano, zlatíčko. Jsem tady. - Jestli mě máš ráda, zabij mě.
- Co to říkáš? - Takhle ani nežertuj.
Takové věci nikdy neříkej.
- Baggiovi. Jste tady. - Dobré ráno.
- Vítejte. - Dobré ráno.
- Vezmu vám to. Díky, že jste ho přivezl.
- Díky, že si ho takhle vezmete. - Vezmeme to krůček po krůčku.
- Roby, počkám na tebe uvnitř. - Dobře.
- Ještě jednou díky. Nashle. - Nashle.
Ve finále Mistrovství světa 1970 jsme s Brazílií prohráli 4:1.
Byl jsem z toho zničený.
Přišel jsi ke mně a řekl jsi mi:
„Vyhraju pro tebe mistrovství světa proti Brazílii. Slibuju.“ Pamatuješ?
To se mi snad zdá! Konečně se dostaneme do finále a hrajeme takovouhle tužku?
Brazilci se stávají mistry světa.
Byly mi tři. Už si to nepamatuju.
Poslyš… Tohle zranění je pro tebe ta nejlepší možná věc.
Myslel sis, že jsi na vrcholu, a spadnul jsi z něj.
Život ti nic nedluží. Nikdo ti nedá nic zadarmo.
Naštěstí jsi to zjistil brzo.
To mám teda kliku.
Uvidíme.
Roby!
Poslyš, máme problém s tvými výplatními šeky.
- Jaký? - Ještě sis je nenechal vyplatit.
- Dostal jsi je? - Já vím…
Ještě jsem nic neodehrál, platíte mi za nic.
Nejsi první fotbalista, který se při zápase zranil.
Nech si ty šeky vyplatit. A trochu života do toho umírání! No tak.
Můžu ti pomoct?
- Jo. Máte novou desku od… - The Eagles? Ne, promiň.
Už potřetí se mě ptáš na desku od Eagles. Žádnou od roku 1979 nevydali.
Baggio, jseš v pohodě?
Jak znáte moje jméno?
Myslíš, že nepoznám našeho nejslibnějšího hráče?
Jo, vážně slibnýho.
Co? Všichni tady říkají, že jseš…
- Zázračný dítě, slyšel jsem. - Jo.
Maurizio.
Roby.
Jestli ti to nevadí, rád bych ti předal něco, co mi hodně pomohlo.
Slyšel jsi o buddhismu?
Proč se směješ? Nejdřív jsem reagoval jako ty.
Ale vydal jsem se tou cestou a změnilo mi to život.
„Lidská revoluce.“
Napíšu ti tam i svoji adresu.
Když budeš chtít, klidně se u mě někdy stav
a můžeme ho spolu praktikovat. Jo?
Možná někdy příště.
Až The Eagles vydají novou desku.
- Děkuju. - I já tobě.
1. 1. 1988
- Prosím? - Šťastný Nový rok, lásko!
Haló?
Co ti je?
Končím.
Není mi vůbec dobře. Vrátím se zpátky do Caldogna.
Počkej, nerozumím ti. Zeslabila bys to, mami?
Chtějí mě prodat do Pescary. Do Serie B.
Víš, co to znamená?
Vrátím se domů a budeme spolu.
- Jsi tam? - Roby, poslouchej mě.
- Překonal jsi zranění, které by ostatní… - Překonal, Andreino?
- Za dva roky jsem hrál dva zápasy. - A dals gól proti Maradonovi.
To si tady všichni pořád pamatují.
A tvůj táta mi řekl, že jsi mu slíbil, že vyhraješ mistrovství světa. Opravdu?
Už to dál nezvládnu.
Tak to nevzdávej.
Protože když to nevzdáš, dřív, nebo pozdějc… Tos mě naučil ty.
Nevzdala jsem to a přesvědčila tátu.
Brzo u tebe budu.
- Fakt? - Jo.
Nesmíš být tak smutný. Jenom v sobě musíš…
najít sílu, abys mohl pokračovat dál.
Šťastný nový rok, lásko.
Ahoj.
Baggio?
No tak, bejby. Prosím, pochop to. Je to kámoš a prochází si krizí.
Vidíš, jak na tom je? Ale no tak. Prosím tě, nech toho. Nebuď naštvaná.
- Dostal jsem tě do průšvihu? - Ne, bude v pohodě.
Tak dáme si rychlou půl hoďku a ponoříme se do toho?
- To mi přijde trochu krátký. - Krátký?
Ne? Můžeme tomu věnovat hoďku nebo dvě. Mám volnej celej den.
Celej den? Tak to tady zůstaneme až do Zjevení Páně.
- Kdo to je? - Daisaku Ikeda.
Sensei. Můj učitel.
- Ty umíš japonsky? - Ne, není třeba.
Časem pochopíš, že osvícené mysli spolu mohou komunikovat i jinak.
Tak jak to funguje?
Přečti nahlas tohle. Je to ve starobylé čínštině.
- Nam myoho renge kyo. - Dobře.
- Co to znamená? - Je to základní mystický zákon života.
Když to budu opakovat každej den, budu se cítit líp?
Musíš se tomu i oddat. Není to žádný abrakadabra.
Musíš se soustředit na svoje cíle, zlepšit svůj život a očistit svou karmu.
- Co si mám očistit? - Karmu.
- A to je co? - Je to ovoce činů všech lidí na světě.
- Jako rejstřík trestů? - Jo, ale vlastně ani ne. Prostě…
Když se budeš chovat správně, tvá karma bude čistá. Když ne…
- Špinavá? - Jo.
Oukej. Myslím, že ta moje je čistá. Nikdy jsem nikomu neublížil.
Až na pár zastřelených kachen.
No vidíš. Teď mě poslouchej. Vezmi si to.
Dva tady.
Takhle.
Perfektní. Pojďme na to.
Nam myoho renge kyo…
Nesměj se u toho.
Musíš pochopit jednu důležitou věc. Všechno je jenom na tobě.
Ovládáš svůj život. Ty jsi ten, kdo rozhoduje o svojí existenci.
To ty určuješ svou budoucnost.
Nejdřív se zaměř na konkrétní cíl.
Zapiš si ho a představuj si ho. A pak do něj vlož veškerou svou energii.
Věř mi, když nebudeš dřít, věci ti samy od sebe nespadnou do klína.
- Díky, Roberto. Měj se. - Ahoj. Dík.
Ve finále Mistrovství světa 1970 jsme s Brazílií prohráli 4:1.
Přišel jsi ke mně a řekl jsi mi:
„Vyhraju pro tebe mistrovství světa proti Brazílii. Slibuju.“ Pamatuješ?
- Vypadám tam líp než ve skutečnosti. - Hlupáčku.
Pořád se zlepšuješ. Proč to nebereš vážně?
- To určitě. Malování není skutečná práce. - A kopat do míče je?
- To je něco jinýho. Máš talent. - Bože můj.
Jenom potřebuješ trochu sebevědomí.
Vlastně by ti mohla pomoct jedna věc.
Aspoň mně pomáhá.
Už dva měsíce se modlím.
Co? Chodíš na mše?
Jsem buddhista.
Ty jsi ale idiot.
Mluvím vážně.
Vážně, Roby?
- Opravdu? - Jo, fakt.
To se modlíš k Buddhovi?
Dvě hodiny denně. Jednu hodinu ráno a druhou večer před Gohonzonem.
Dvě hodiny denně?
Jsi blázen.
- A proč? - Proč?
Řekla jsi mi, že v sobě musím najít sílu, abych mohl pokračovat.
Hledám ji.
Roby, tohle je přece kult.
Vezmou ti všechny tvoje peníze.
Řekni mi to sama. Jsem na tom líp, nebo hůř?
Jo, fakt to bolí, když mě tvoje oči nikdy nevidí.
Jo, pořád se ptám, zajdeme spolu někdy na nějakej flám?
Jo, pokaždý se směješ. Když s tebou mluvím, pokaždý se směješ.
Jo, prej nevíš, jestli mě miluješ tak moc jako já tebe.
Přísahám, že tak to je.
POVOLÁNÍ DO NÁRODNÍHO TÝMU
Asi jsem měl specifikovat, že má jít o proveditelný cíl.
- Proč? Copak tenhle není? - No…
- To mi řekni ty. Budeš hrát v Serii B. - Vlastně jsem se držel zpátky.
Proč? Cos tam chtěl napsat?
Vyhrát MS proti Brazílii.
- Zítra ráno v půl sedmý? - Jo. A díky, žes přišel.
Jakej jsi měl v životě cíl ty? Možná jsi chtěl bejt slavnej bubeník.
Jo. Jako Keith Moon. Bubeník kapely The Who.
A co se stalo?
Nic, proč?
- No, tohle nevypadá jako… Ne? - Poslouchej.
Keith Moon zemřel ve 32 letech na předávkování.
Kdo z nás dvou je na tom teď líp?
Šťastným tě nedělá to, co ti dá svět.
- Pořád chci vyhrát mistrovství světa. - Dobře. Budeš muset hodně trénovat, ale…
Baggio, hledal jsem tě. Čekají na tebe v Pescaře.
- Co? Pořád mě chcete prodat? - Národní tým, Roby. Rozumíš mi?
Jsi povolaný k přáteláku proti Norsku, co se odehraje 19. října v Pescaře.
Obleč se. Domenica Sportiva čeká na rozhovor.
- Se mnou? - Ne, se mnou. Pospěš si.
Na Vánoce se žádný sport nehraje.
ZA ŠEST LET
Ale všichni mluví o úspěchu Roberta Baggia.
Časopis France Football mu totiž právě udělil Zlatý míč za rok 1993.
Tohoto uznání se každoročně dočká nejlepší hráč uplynulého roku.
Dobrý večer. Hlásíme se vám živě z Giants Stadium v New Jersey nedaleko New Yorku.
MISTROVSTVÍ SVĚTA 1994 V USA
Itálii čeká první vystoupení na Mistrovství světa 1994 v USA.
Za několik minut začne první zápas Azzuri na tomto mistrovství světa.
Hrajeme proti Éire, tedy Irsku.
Pojďte, už začíná zápas!
Dělejte, lidi!
Jo, nahrávám to.
Itálie!
Dost karet, začíná zápas. Dejte je pryč.
Itálie povolala! Ano!
ITÁLIE – IRSKO 0:1
Hra na jeden dotek.
Dostanu míč a posílám ho dál. Jeden dotek.
Ale ne. Byli jsme moc roztažení.
Místo toho, abychom byli tady, tady a tady, co jsme udělali?
Byli jsme tady.
Věděli jsme, že Irsko je fyzicky silnější než my, ne?
Proč jsme dva měsíce studovali jejich hru? Dva dlouhý měsíce!
A pak je necháme…
Nehráli jsme naši hru, ale tu jejich.
Jeden dotek.
Trenére?
Jak můžu jedním dotekem udělat kličku?
Co tím chceš říct, Roberto?
Když musím každý míč rovnou přihrát, jak můžu někoho obehrát?
Všichni do video místnosti. Projdeme si plán.
Až na tebe.
Pojď sem.
Víš, že nehraješ jako v kvalifikaci, že jo?
Nehraju na svojí pozici. Cítím se vyřazený ze hry.
Prohráli jsme proti Irsku.
- Já vím. - Ale…
Roberto, musíš zůstat v klidu. Jo?
Musíš mi věřit.
Protože pro nás jsi totéž jako Maradona pro Argentinu.
Jsi nepostradatelný.
Nechal byste Maradonu hrát na jeden dotek?
Náš národní tým bude muset předvést sílu,
aby zapomněl na blamáž proti Irsku.
…krátká přihrávka na Baresiho. Ten to s míčem umí.
Casiraghi, Roberto Baggio se přibližuje… A střílí! Dobrý pokus.
Na pravé straně…
Přihrává Baresimu…
Bjørnebye, Rushfeldt… Musíme být opatrní!
Naše obrana nebyla zformovaná a Pagliuca…
Ne!
- Byl to faul? - Mimo vápno.
…soupeře a je vyloučený. Tak tohle není vůbec dobré.
Pagliuca je vyloučený…
Musí stáhnout jednoho útočníka.
- Co se stalo? - Pagliuca dostal červenou!
DO HRY 12 – ZE HRY 10
To ne!
To vážně stahuje Robyho?
- Proč by to dělal? - Vystřídá Robyho?
To stáhneš Baggia?
Baggio reaguje: „Kdo, já?“
To je blázen.
Právě řekl, že je blázen.
- Co řekl? - Že Sacchi je blázen.
Tohle není vůbec dobrej nápad.
Napřed vidíme Baggiův výraz, poté Sacchiho.
Stáhnul držitele Zlatýho míče. Čau!
…Marchegiani.
Chtěl jste se mnou mluvit?
ITÁLIE – NORSKO 1:0
Pojď sem.
Co jsi to řekl, když jsem tě vystřídal? Že jsem blázen?
A viděl to celý svět?
To jako díky tobě budu před miliardou lidí vypadat jako sráč?
Povím ti tajemství.
To tys hrál jako sráč.
Ukázal jsi, že jsi nevyspělý a arogantní hráč.
Řekl jste mi, že jsem nepostradatelný.
Jste pro mě všichni stejný.
A když mi vyloučí hráče, myslím na výhru, ne na to, abych ochránil něčí city. Jasný?
Ale jo, jsem blázen.
Opravdový blázen. Jinak bych neměl šanci změnit italský fotbal.
Můžeš jít.
Začínáme zítra v pět ráno. Musíme pracovat na hře bez míče,
protože nejsme přesní. Naše hra je katastrofální!
Rozhodčí hvizdem ukončuje utkání. Konečné skóre je 1:1.
- To byl zápas naprosto k ničemu. - Co teď?
- K ničemu! - Co se stane teď?
- Záložníci nepresujou. - Ne, Sacchi je nenechá hrát.
ITÁLIE – MEXIKO 1:1
Najednou jste všichni odborníci? Sacchi vyhrál všechno, ví, co dělá.
Sacchi…
Vypadá tak smutně.
Potřebuje nás.
Potřebuje svou rodinu.
Musíme za ním.
Jestli postoupí, tak za ním poletíme. Že jo, Florindo?
Jo.
Majitel Juventusu, GIanni Agnelli, prohlásil, že Baggio proti Mexiku
vypadal jako mokrý králík. Těžká rána pro image
největší hvězdy národního týmu a také Juventusu.
- Podívej, kdo tu je. - Kde jste? Už je jedna.
- Ztratili jsme se. - Třikrát jsme objeli New Jersey.
- Už ho znám jako svoje boty. - Tvůj táta se pohádal i tady.
Broučku.
- Tatínku, mám tě ráda. - Já tebe taky, zlatíčko.
- Ahoj, miláčku. - Ahoj.
- Jak se máš? - Jak se mám?
Dobře. Teď už dobře.
- Kde máte tašky? - Má je on.
Měli jsme je dát do vozíku.
Albertini!
Donadoni!
Přihraj Massarovi!
Vždyť nemá míč.
Nigerijci jsou rychlejší a silnější.
Musíme zapomenout, že jsme ze skupiny postoupili jako třetí.
Naše mistrovství světa začíná teď. Jsme mezi nejlepšími 16 týmy světa. A…
jsme Itálie.
Začíná osmifinále a vyřazovací část turnaje.
Kdo vyhraje, postoupí dál. Kdo prohraje, jede domů.
Itálie vždy hrála fotbal, jako by šlo o válku.
Střílíme pouze v momentě, kdy nepřítel udělá chybu.
Do řiti, rozhodčí!
Tohle mělo bejt za žlutou.
Copak chcete tuhle Itálii? Zemi bez jakýchkoli nových nápadů,
která není schopná se změnit? Hrajeme špatně, protože myslíme jen na sebe.
Já bych radši viděl tým a ne 11 hráčů.
Carlo? Sděl jim základní sestavu.
Marchegiani.
Mussi. Maldini, Costacurta, Benarrivo.
Donadoni, Berti.
Baggio Roberto a Massaro.
Z rohu letí vysoký centr. A míč… končí v síti.
Ne! Co to bylo?
…neobvyklý gól.
Maldini ve zmatku chyboval…
Nemůžu tomu uvěřit. Jdu domů. Na to nemám.
…branku dal podle všeho Yekini. Pojďme se na to podívat.
Zbývá pár minut.
Fanoušci na stadiónu jsou skleslí.
No tak, Roberto.
Další pokus. Skvělá přihrávka na Baggia!
A je to gól! Roberto Baggio střílí v 88. minutě branku!
Roberto Baggio vyrovnává skóre!
Jo!
Roberto Baggio!
Zápas se zdál rozhodnutý.
Říkám vám, překonal svůj blok!
Lob na Benarriva! Padá k zemi! Penalta!
Hlavně klid.
Je to jenom penalta, ne gól.
Kolikátá je minuta?
Nastává okamžik velkého vzrušení a obav.
Jedenáctá minuta prvního poločasu nastavení. Roberto Baggio proti Rufaiovi.
OSMIFINÁLE, ITÁLIE – NIGÉRIE 2:1
BAGGIO SJEDNOTIL ITÁLII
Dlouhá přihrávka na Signoriho. Ten nachází Roberta Baggia.
Roberto Baggio střílí!
A dává branku! Roberto!
ČTVRFINÁLE, ITÁLIE – ŠPANĚLSKO 2:1
Trenér!
BAGGIO ZAŘÍDIL POSTUP, V SEMIFINÁLE BULHARSKO
…obchází soupeře, rovná si to na pravačku! A dává gól!
Costacurta!
Výborně, Roby!
Přihrávka do vápna na Roberta. Je ve vápně. Nedostal se přes soupeře.
Zastavil ho Zvetanov.
SEMIFINÁLE, ITÁLIE – BULHARSKO 2:1
Finále proti Brazílii vynechám jedině přes svou mrtvolu.
Na stadiónu bylo vedro.
- Všimnul jsem si. - 40 stupňů, stoprocentní vlhkost vzduchu.
Jasně, že se zraníš.
Něco jsem ti slíbil, ne?
A co?
Když mi byly tři. Finále proti Brazílii.
Slíbil jsi mi, že vyhraješ. Ještě jsi nevyhrál.
- Co tady děláme? - Zkusíme pár střel.
- Tady? - Ano. Chci vyzkoušet tvou nohu.
Dej větší ránu.
Dej do toho veškerou sílu!
Znovu.
Znovu!
- Znovu! - To by stačilo!
- Ne! - Chcete mě ve finále?
Chci vědět, jestli to dokážeš.
Možná chcete, abych kvůli zranění nehrál.
Co?
Když vyhrajete beze mě, kredit je váš.
Když vás zastíním, už to nebude Sacchiho Itálie, ale Baggiova.
Abych si to vyjasnil. Myslíš si, že tě chci zranit?
Jsi ještě paranoidnější než já!
Prostě nastoupím. Když mi nebude dobře, vystřídáte mě.
Dobrý večer. Italský národní tým porazil Bulharsko…
Televize a obrovské obrazovky po celé Itálii…
Na ulicích a náměstích… …nejdivočejší fanoušci skáčou do fontán.
Všude okolo nás slyšíme ohlušující zvuk troubících aut…
FINÁLE
Celý život sníš o tom si zahrát finále proti Brazílii.
A když ho hraješ, rozhodčí najednou zapíská konec
a ty máš pocit, že zápas ještě ani nezačal. Na tabuli svítí skóre 0:0.
Ale ty si nic nepamatuješ. Jako by tvůj mozek nic z toho nezaznamenal.
Začne prodloužení a to taky uběhne jako voda. Čas zmizel do černé díry.
Puhl ukončuje hvizdem prodloužení. O titulu 15. mistra světa rozhodnou
vůbec poprvé v historii penalty.
Penalty téměř hned také zmizí do černé díry.
Jako by čas neexistoval. Vůbec netušíš, kde jsi a co se děje.
Víš jenom to, co je nad tebou.
PENALTOVÝ ROZSTŘEL, BRAZÍLIE – ITÁLIE
Dunga.
Trefil.
Jo, Dunga!
A pak zničehonic černá díra vyplivne čas zpátky.
Vše, co bylo tak rychlé, je najednou téměř nehybné.
Jako by každá vteřina trvala celou věčnost.
Když se čas rozhodne se zbláznit, přítomnost a minulost se propojí.
Brazílie se ujímá vedení.
Poslední penaltu bude zahrávat Roberto Baggio.
Stále máme špetku naděje.
Pánové, tato penalta rozhodne o vítězi
Mistrovství světa 1994.
Gól!
Skvělá penalta od Roberta Baggia! A Itálie je mistrem světa!
Jeho spoluhráči ho běží obejmout!
Celý stadión skanduje a křičí jeho jméno! Roberto Baggio!
Roberto Baggio!
Gól!
ZA ŠEST LET
Co mu je?
Nic, je jenom starý.
- Už nenosí ovoce. Asi ho pokácím. - To jsi teď zahradník?
Jsem nezaměstnanej.
- Asi budou muset pokácet i mě. - A co ty Japonci? Kolik ti nabídli?
Čtrnáct miliard lir.
A to ti nestačí? Co tady pořád děláš?
Radši bych zůstal tady.
Pořád myslíš na mistrovství.
To nechápeš, že tě tady nikdo nechce? Ani ve Vicenze. Zjistil jsem to.
Proč pokaždý lezeš trenérům na nervy?
Na to se zeptej jich. Neudělal jsem nic špatnýho. Jenom jsem chtěl hrát.
Ne, ptám se tebe. Část viny určitě leží i na tobě, ne?
Zastiňuju je. Nevím, co dalšího říct. Nestěžuju si. Trénuju, modlím se. Nic víc.
„Modlím se.“ Možná ti všechen ten buddhismus neprospěl?
- Jenom se ptám. - Nevíš, o čem mluvíš.
Když děláš podivný věci, vybočuješ pak z řady. A lidi ti nedůvěřujou.
Myslíš jenom na sebe a ne na tým.
A jsme u jádra pudla. Pořád slýchám: „Baggio není týmovej hráč.“ Prosím tě.
To jsou kraviny od trenérů, aby se mě zbavili.
- Furts chtěl vyčnívat nad svými bratry. - Já?
A ty ses ke mně vždycky choval hůř než k ostatním,
místo toho, abys ve mě věřil.
To ty musíš věřit sám v sebe.
A kdyby sis věřil o trošku víc, možná bys dal tu penaltu.
Jsem to ale hlupák.
A děkuju ti za připomenutí.
Pořád ta penalta?
Jak jsem ji mohl nedat, do píči.
Nikdy v životě jsem žádnou nepřestřelil. Nikdy.
Víš, co si myslím já?
Že tě všichni milují tak moc, protože jsi to finále prohrál.
Ukázal jsi jim, že jsi člověk, co chybuje a cítí bolest. Jako všichni ostatní.
Jdu se projít. Klidně spi, neboj.
Vittorio, promiň, jestli volám pozdě.
Neruším tě?
Co sis napsal jako svůj první cíl?
Napsal jsem si jich spoustu.
A Roby, nejdůležitější je samotná cesta, na které skutečné cíle teprve najdeme.
Proč se ptáš?
- Jsi především můj kamarád, pak manažer. - Jasně, že jsem tvůj kamarád.
Jinak bych sem v půl šestý ráno nejel 200 kilometrů.
Chci jet do Japonska.
Změnil jsi názor? Rozhodl ses akceptovat jejich nabídku?
Ne. Za dva roky. Na mistrovství světa v Japonsku a Koreji.
S národním týmem.
Chápu, jak to myslíš s tou cestou.
Ale mám pocit, že tam musím být.
V dresu nároďáku.
Jsem tady pro tebe. Proto jsem přijel.
Problém je, že bez týmu mě do reprezentace nepovolají.
Najdu ti nějakej. Pořád musí existovat někdo se zdravým rozumem.
Stejně jako když se ve filmu Forrest Gump rozeběhne a lidé ho následují,
tady za Roby Baggiem běhá celé město.
Od té doby, co se vrátil trénovat domů, je tohle na denním pořádku.
Jde o kolektivní a dojemný rituál.
Šampion se navrátil do objetí svého rodného města.
Gino?
Caldognovy děti…
- Ginetto? - Co je?
Když jsi koupil tolik nekvalitních hráčů, proč ne Baggia? Je teď bez klubu.
Jak dlouho to potrvá? Je kariéra Roberta Baggia skutečně u konce?
Díky, že jste mě chtěli vidět.
Jak víte, s pár trenéry jsme měli poněkud komplikované situace.
Všechno, co Roby zastává, jeho ideály,
všechna ta láska, kterou k němu lidé vždy cítili…
- Pro některé lidi je to problém. - Já vím.
Mezi mými kolegy je spousta primadon. Moc dobře tě chápu.
Hraješ nejlíp, když hra týmu stojí na tobě. To pak nikdo nehraje líp.
Já…
Jenom stejně jako všichni ostatní potřebuju cítit, že mi důvěřujete.
V Brescii ti dáme tolik důvěry, kolik budeš chtít. Nemusíme vyhrát ligu,
jenom nesmíme sestoupit. Chceš nás zachránit?
Pokusím se o to.
Vím, že na první návrh smlouvy je to velmi detailní.
Ale je důležité ochránit nejen hráče samotného, ale i muže za ním.
Pamatujte, prezidente, že Roby…
Vysvětli mi ten buddhismus.
Jeho image je důležitá, je vzorem…
- O nic nejde, jsem buddhista. - Tvůj manažer a tvoje manželka taky.
Ze mě buddhistu neuděláš.
Moje žena byla zpočátku o dost skeptičtější než vy.
Vždyť lovíš zvěř. To není zrovna buddhistické.
Ne, já… Jako dítě jsem lovil jenom proto, abych mohl trávit čas s otcem.
- Proč? Kde byl tvůj otec? - Vždycky pracoval.
A měl sedm dalších dětí.
Podívej… už jsem poznal spoustu hráčů.
A všichni jsou nakonec stejní. Trenéra vidí jako svého tátu.
Proto jsi měl vždycky problémy.
Chtěl jsi jeho lásku sám pro sebe. Pochopitelně, máš sedm sourozenců.
No…
Tím si nejsem tak jistý.
Neboj, dokud tady budu já, máme jenom jednu strategii.
Všichni ti budou přihrávat a ty budeš střílet branky. Co ty na to?
- Co? - Nic. Jenom jsme radostí bez sebe.
- A proč? - Že hraješ s náma. Pořád tomu nevěříme.
- Tak si pojďme zahrát. - Jdeme!
Třeba i vyhrajeme, co? Roberto, udělej mi radost.
KAPITÁN BAGGIO
BAGGIO JE KAPITÁNEM
ZNOVUZROZENÍ BRESCIE
Na Mazzoneho!
Baggio se opět dočkal satisfakce proti svému bývalému týmu.
MISTROVSKÝ BAGGIO
BAGGIO ZACHRÁNCE
S Baggiem je ve hře i Evropa. Brescia nikdy nehrála tak dobře.
FANOUŠCI HO MILUJÍ
Jdi se rozcvičit.
BAGGIO SKÓRUJE! BOŽSKÝ HATTRICK
BRESCIA NAKONEC OSMÁ
Roby!
Brescia!
Trenér!
LEDEN 2002
Pozoruju tě. Máš formu. Skoro jako když jsem tě trénoval já.
Daří se mi, trenére. A to i díky trenéru Mazzonemu.
Víte, co se říká. Je napodobeninou Trapattoniho.
Ne, Carlo by řekl, že to já jsem napodobeninou Mazzoneho.
To je fakt.
Mám ti říct, že tě vezmu na mistrovství světa? Je za půl roku. To je dlouhá doba.
Já vím. To si uvědomuju.
Jenom vás žádám, abyste mě měl na paměti, až se budete rozhodovat.
Giovanni, moc dobře to víš. Tohle je Robyho poslední šance.
Když mu vydrží tahle forma, pak…
Dobrá. Když budeš ve formě, beru tě. To ti zaručuju.
Nic víc ti teď k tomu nemůžu říct.
To mi stačí.
Brescia se nevzdává a snaží se vstřelit vyrovnávací gól.
- Pojď se dívat, mami. - Jo, hned tam budu. Nehýbej se.
Nehýbej se.
Giunti posílá dlouhou kolmou přihrávku, kterou uvolňuje Tareho.
Ten přihrává zpátky na spoluhráče z druhé vlny…
- Říkala jsem, ať se nehýbeš. - Mami?
- Co? - Táta se zranil.
- Ahoj. - Ahoj, Andreino.
Jak je na tom?
Zítra ráno ho bude chtít vidět chirurg.
- Ne. - Jak ne?
Říká, že nechce další operaci, že… už by to nezvládl.
Tak o co jde?
Je po všem. O to jde.
Mistru Ikedovi to řekneš ty?
- Co? - Že jsi vzdal mistrovství v jeho zemi.
Je to tvoje mistrovství.
FIFA povolila 23 hráčů. Hergot, udělali to pro tebe.
Na další operaci jsem moc starej.
Když ses zranil, měl jsi zablácený obličej. Tu fotku viděl celý svět.
Viděl ji doslova celý svět. Jak Baggio bulí se zabláceným obličejem.
Tobě to možná nevadí, ale mně jo. Takže se koukej sebrat
a bojovat, abys mohl aspoň ještě chvíli hrát.
Tenhle příklad…
Tuhle image po sobě zanecháš. Budeš opět na hřišti. S hlavou vztyčenou hrdě vzhůru.
Operace trvala hodinu a půl.
Zrekonstruovali jsme zkřížený vaz a odstranili meniskus.
Jak to dopadlo?
Dobře. Za šest měsíců můžeš být zpět na hřišti.
Zvládnu to za tři.
- Co to dělá? - Když si táta něco umane…
stane se z něj blázen.
Dojdeme pro něj, než se zase zraní.
Roby, prosím.
- Roby, no tak. - Ne, zvládnu to.
- Myslím to vážně. - Zvládnu to.
- Je na to moc brzy. - Zapřu se o tebe.
Vale! Pojď sem, prosím tě. Mattio!
Dovolím ti tři kroky.
UZDRAVIT SE ZA TŘI MĚSÍCE
ZÁZRAČNĚ SE UZDRAVIT
Nech ho být, chudáčka. Neblbni!
„Kde končí mé schopnosti, tam začíná má víra.
Silná víra vidí neviditelné,
věří neuvěřitelnému a umožňuje nemožné.“
Roberto, udělej mi radost.
- Ne, Guardiolo, tohle nejde. - Jde. Máme jenom jednoho kapitána.
Pohyb, chci tenhle zápas vyhrát! Urychlete to!
- Co tady děláš? - A ty?
Zkrátka…
se na to nedokážu dívat.
Jestli se znovu zraní…
Umanul si, že se dostane na mistrovství.
Je tvrdohlavější než mezek.
Myslím, že vím, po kom to má.
Jestli znova prohraje na penalty, ať se nevrací.
O tom nežertuj.
…chytá střelu Toniho.
Toni přihrává Baggiovi! A ten střílí gól!
Roberto Baggio!
Gól!
Jo!
KVĚTEN 2002
Bylo to celý výjimečný.
Napřed ti Pep předal kapitánskou pásku. To je mimo protokol, to se nesmí dělat.
Pak jsi za 20 minut dal dva góly. První nůžkama do horního rohu.
- Božínku. - Druhý byl snadný. Ten by dala i Mattia.
Ale je třeba říct, že nešlo o odražený míč,
ale o míč, který se láskyplně nebránil svému předurčení…
Kdo to je?
Trapattoni.
Prosím, trenére?
Díky moc.
Vždyť jste mi to zaručil.
Chápu.
Jo. Díky.
Roby?
Lhal mi, sakra.
„Když budeš ve formě, beru tě.“
Co víc jsem mohl udělat, kurva? Co víc jsem mohl udělat?
Vůbec nic. Udělal jsi všechno, co bylo v lidských silách. A ještě víc.
Na hřiště ses vrátil za 77 dní. Podělal to. Nepochopil, že jsi symbol.
Symbol.
To se mi snad fakt zdá.
Do píči.
Svoláme tiskovku, Roby?
Co to děláš?
Roby? Roby.
Roby, necháš toho?
Roby.
Měl jsi pravdu.
Jde o tu cestu.
O cestu.
Už mi ani nepřijdeš nasranej.
Já bych kvůli tomu byl vzteky bez sebe.
Zlost nic nevyřeší.
Kdo to řekl? Buddha?
Promiň mi to.
Slíbil jsem ti, že vyhraju mistrovství.
Byly ti tři roky. Spal jsi.
Ani jsi to finále tehdy neviděl.
To jsem ti to jako nikdy neslíbil?
Ne.
To má bejt vtip?
- Proč jsi mi to řekl? - Protože jsi měl něco, co já nikdy.
Talent. Na kole jsem nepřestal jezdit kvůli vám. O to vůbec nešlo.
Byl jsem průměrnej. Ale ty jsi měl dar.
Byl jsi jeden z miliónu. Ale neměl jsi žádný cíl.
Něco, co by ti pomohlo překonat těžký časy. Já ti ho dal.
Takže mi chceš říct, že ten příběh, cos mi řekl,
podle kterýho žiju celej svůj život, sis zkrátka vymyslel.
Bál jsem se, že na to nemáš povahu.
Že nejsi vyrovnanej. Někdy mi přišlo, že jenom chceš, aby tě lidi chválili.
Kdyby ti šlo jenom o to…
Pojď sem, děsíš kachny.
Právě teď mám silnou chuť zastřelit tebe.
Tak tentokrát nemiř moc vysoko.
Polib mi.
Mistrovství světa přece nebylo…
Máš něco mnohem lepšího. A víš co? Lidi tě zbožňujou.
Vím, že jsem nebyl otec, jakýho jsi chtěl. Ale musel jsem tě připravit na život.
Pro lidi jako my, co nemají nic, to není snadný.
- Jo, to chápu, ale… - „Ale.“ Vždycky se dá najít ale, Roby.
Udělal jsem, co jsem mohl. S tím, co jsem věděl.
Přece jsem musel udělat i něco dobře.
A konečně ti to můžu říct.
- Co mi chceš říct? Že nejsi můj táta? - Že jsi byl skvělej.
Děkuju.
Děkuju ti.
- Dobrý den! - Dobrý den.
- Za kolik to bude? - Za 50, prosím.
Dobře. Zaplaťte uvnitř, prosím.
- Půjdu tam. - Dobře, platíš ty.
Tohle je 23 hráčů povolaných na letošní mistrovství světa.
Ano, Baggio mezi nimi chybí.
- To je blázen. Jak ho mohl nevzít? - Toho nejlepšího nechal doma.
Trapattoni ho nakonec nepovolal.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Padesát eur na pumpě číslo čtyři. - Díky.
Děkujeme našemu zpravodaji.
Obávám se, že tato volba nebude u Italů příliš populární…
Váš podpis.
Roby…
díky za všechno.
Děkuju vám. Nashle.
- Lidi, to je Baggio? - Jak jako Baggio?
- Byl to vážně on? - Jo.
Roberto Baggio! Roberto!
- Roby! Jsi geniální! - Děkuju vám.
Víc než 20 let ve fotbale.
Měl tě povolat, Roberto.
- Měl. - Díky moc.
Víc než 20 let čekáš na penaltu.
Jsi úžasný, Roberto!
Roberto Baggio!
Abys zjistil, že to život…
Díky.
…byl tvůj zápas.
Byl jsi ve slunečních paprscích.
Roberto Baggio!
V dětství jsi měl plno snů.
Vítr unášel tvůj copánek.
Pro nás byl znamením Boží dokonalosti.
Hledal jsi svoje místo…
uprostřed nekonečného hřiště.
Našel jsi radost…
když se zdálo, že čas už vypršel.
Po každém pádu jsi vstal. Bolest jsi přijal.
Jako bys v srdci cítil objetí těch,
kteří tě viděli okouzlit svět míčem.
Aniž bys někdy skryl muže za šampiónem.
A pak je tu všechna ta vášeň.
A to slepé a šílené odhodlání.
Cílem se pak stává…
někdy i posedlost.
BAGGIO JE NEJLEPŠÍ!
A jizvy a trofeje.
Děkujeme senseiovi Ikedovi a jeho ženě za toto uznání, které nás nesmírně těší…
Díky nim jsi to pořád ty. Dnešek je možná nesnadný.
Chceme ho sdílet se všemi věřícími v Itálii.
Stále hledáš svoje místo uprostřed nekonečného hřiště.
Abys nakonec našel radost.
Když se zdálo, že čas už vypršel.
Právě končí jedna z nejlepších kariér v italském fotbalu.
Hřiště naposledy opouští možná ten nejmilovanější italský fotbalista
a rozhodně jeden z nejlepších.
Muž za šampionem.
Víš, Roberto, všechna tahle láska je plodem odvahy…
šampióna, který se dotýkal každého míče, jako by to byl život sám.
Já vím, může to znít přehnaně.
Ale i ta penalta mě naučila něco o životě.
Překlad titulků: Jakub Doležal