Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ty jsi ale krasavec.
Dlouho jsem tě tu neviděla.
Běž popřát dědovi upřímnou soustrast.
Proč já?
O ČTYŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Jak dlouho to ještě bude trvat?
Mezi tebou a tvým otcem.
Jeden z vás bude muset vzít rozum do hrsti.
Už kvůli Jonase.
Co to dělá?
Zbláznil se?
Dejte si.
Obelstili jsme staré.
Je to šampaňské s trochou džusu.
Nikdo to nezjistí.
Stěhuje se do Bavorska.
Bude to v pohodě.
Hory jsou prosté hříchu.
Hej.
Tak co?
Tu máš.
Speciální recept tvé sestřenky.
Stěhuješ se do Bavorska?
Jo.
Můžu tam žít s tetou.
Co to je za nepořádek?
Nech to být.
Sakra.
Co chce?
Jsem Friedrich Hansen, Jonasův dědeček.
Nina Cohrsová.
Těší mě.
Jonasi…
Vím, že…
spolu téměř nemluvíme.
Dal bych vše, abych si mohl znovu promluvit s tvým otcem, ale…
Možná nastal čas…
abychom byli po tom všem zase rodinou.
Jestli chceš zůstat na ostrově,
postarám se o tebe.
Můžeš u mě zůstat až do tvých 18.
Přemýšlej o tom.
O ROK POZDĚJI
- Ahoj. - Čau.
Ahoj.
Tak jaké to bylo?
S mámou a ségrou už na dovolenou nejedu.
Jak to?
Co mají dva dospělí dělat s osmiletou holkou?
Musí se přizpůsobit jejímu intelektu.
Tři týdny. Hodně zábavy.
Na Instáči to vypadalo, že se bavíte.
Kdo by přiznával nudnou dovolenou?
Pojďme si sednout tam.
Flo to nechápe.
Koukej.
Co tady děláte?
Pojďte za mnou.
Jak jistě víte,
pan Meineke měl na dovolené na Mallorce nehodu.
Jmenuji se Helena Jungová a budu vás učit němčinu minimálně,
dokud se nevrátí.
Je tady šance, že vás budu učit celý poslední ročník.
Ale slovo „šance“ má několik významů.
K téhle práci jsem přišla jako slepá k houslím.
Možná, že právě v tom spočívá smysl života…
přijímat, co vám osud dává.
Pojďme. Projdeme se.
Oslavme život.
Přesně tak bych chtěla, abychom spolu strávili první hodinu.
Možná byste mohli napsat panu Meinekemu
a popřát mu rychlé zotavení.
Tak fajn, jdeme.
Už teď mi leze na nervy.
- Co se stalo panu Meinekeovi? - Něco na Mallorce.
Jasně, ale co?
Sesuv půdy. Procházel se po mořském útesu.
Sakra.
Snad se brzy vrátí.
Zdravím, chci se zeptat, nemají dva nebo tři z vás dnes odpoledne čas?
Stěhuju se a potřebuju pomoct se skříní.
Sama to nezvládnu.
- V ložnici? - Ano.
Tam skříně obvykle stojí.
Jdu do toho. A Jonas taky.
Jo.
Taky pomůžu.
Proboha. Promiňte.
Ještě někdo si dá moji snídani?
Aspoň to není smradlavý sýr.
Co třeba ve tři odpoledne? Skvělé.
Bydlím na konci Seestraße. Je tam jen jeden dům.
Přichystám pivo.
Nedělej, že jsi ho nikdy nepil.
- Čau. - Ahoj.
Ty jsi ještě nebyl doma?
Ne, nestihl jsem to.
Sledoval jsi mě na Instáči?
Sleduju tě. No a?
Nedal jsi mi žádný lajk.
- To bys toho chtěla moc. - Kreténe.
Z cesty, vy loudalové.
Paráda.
- Dobrý den, Nino. Ráda vás vidím. - Dobrý den.
Kluci jsou nahoře v ložnici. Potřebují pomoc.
Nevypadají, že by to zvládali.
Jo, obě ruce levé.
Umíte řezat podlahu?
To nevím.
- Uvidíme, jak to dopadne. - Super, to jsem chtěla slyšet.
Tohle patří na ten horní díl.
Teda…
aspoň myslím.
Kdybych to jen dokázala přečíst.
- Proč to vždycky vyklouzne? - Musíte to držet pevně, slečno.
Ty to musíš držet pevně.
Ne, vy to musíte držět pevně.
Ne…
- Jedna. Raz, dva… - Dva.
- Připravení? - Jo.
- Raz, dva, tři… - Dva, tři…
To nepůjde.
Můžu ti pomoct?
Hledala jsem kousek dřeva, abych to uřízla rovně.
Podívám se.
- Co tohle? - Super.
Tady jste, paní Jungová.
Když nejsme ve škole, můžeš mi říkat Heleno.
- Helena… - Ne!
A jéje.
Je to správně?
Já nevím.
Co kdybychom zpevnili to dno… Zkusíme to znovu, dobře?
- Myslíte? - Ale teď to udělejte správně.
Tak, hotovo. Moc děkuji, pánové.
Bez vás bych to nedokázala. I když tak dlouho by to asi netrvalo.
Zapomněli jsme na zadní stěnu.
- Takže to musíme zase rozebrat? - Ano.
Bože! Nino, co se stalo?
Asi jsem se pořezala.
Pojď. Posaď se.
Sundám ti botu, ano?
Bolí to.
Je to má vina. Moc mě to mrzí.
Tolik krve. Měli bychom jet do nemocnice.
Pro jistotu.
Máte auto?
Bohužel ne. Zavolám sanitku.
Na mojem mopedu tam dojedem rychleji.
Prosím, sanutku ne.
Tak dobře.
Neumím ani řezat koberce.
Tím se asi živit nebudeš.
Teď potřebuješ diplom o to víc.
Dej vědět, až budeš doma. Dovezu ti kolo.
- Připravená? - Jo.
Nashle zítra.
Nashle.
Dobře…
- Zvládneš to? - Jo.
Díky.
- Zlom vaz. - Zatím.
To je na prd.
Dám ti kolo do garáže.
Děkuji.
Na tvoje zdraví.
- Dobré ráno. - Dobré.
Je to tu překrásné.
Už vím, proč jsem odjela z Berlína.
Je Nině lépe?
Jo, je v pohodě. Myslím, že byla hlavně v šoku.
Díky Bohu. Cítila jsem se tak provinile.
Chodíte spolu?
- Ne. - Jsi si jistý?
Nemám tušení. Uvidíme.
Slunce je osamělý bojovník.
Co tím myslíš?
Každá noc je jako poslední noc.
Ale slunce nelze nutit nevyjít.
To je krásné.
Velmi poetické.
Aspoň myslím.
Rilke.
Rainer Maria.
Většina lidí ho zná jako Rilkeho.
Samozřejmě kromě vás. Pamatujte si krátkou verzi.
Doporučuji internet. Vyhledejte si ho.
Tady jsou tři jeho nejkrásnější básně.
Rozdej to. Tedy alespoň podle mě.
Právě jsem si rozšířila obzory.
Na zítra máte úkol napsat báseň.
A chci, aby zněla jako Rilkeho.
Vím, že je to těžký úkol. Ale pomůže vám to vyrůst.
Potřebuju odbornou pomoc. Ta báseň mě ničí.
Počkej, pomůžu ti.
Vezmu ti to.
Tak jo. Drž se mě. Dobrý?
Cítím se jako stařenka.
Tak se pojď posadit, babi.
Přinesu ti něco na pití, bereš?
Pěkně pomalu.
Síla spočívá v poklidu.
Ne tak rychle.
Teď bude zatáčka.
Teď tvoje taška, madam.
Posaď se, prosím.
Vodu nebo džus?
Co takhle pivko?
Pivko. Jasně, žádný problém.
Je to moc pěkné.
Přečti znovu ten konec, prosím.
„Poslouchejte nehlučně.
Poslouchejte tiše.“
Dámská návštěva!
To je skutečné překvapení.
Můžeme se společně najíst.
Chceš?
Proč ne?
Musíte psát jako Rilke?
Málem jsem z toho onemocněla, ale Jonas mě zachránil.
Vážně?
Umí psát?
Má to v rodině.
Jonas říkal, že jeho táta chtěl být spisovatel.
Myslím, že to říkal mámě, když jsem byl malý.
Je to tak?
Je možné, že to jednou řekl.
Nejspíš mě jako dítě viděl u mého stolu.
Podáš mi máslo, prosím?
Taky píšete?
Ne.
Nechtěl jsem ve 20 skončit na ulici.
Proto jsem raději opravoval eseje.
Můžu si to přečíst?
Tu báseň.
Určitě.
Jen když ji nebudete známkovat.
Žádný strach, drahá. Vysloužilý učitel…
známky nedává.
Tak co?
Co na to říkáte?
Rilke je jen jeden.
Bez urážky, chlapče.
Nemůžeš za to, že vám učitelka dává hloupé úkoly.
Podáš mi salám, prosím?
Děkuji.
„Poslouchejte nehlučně. Poslouchejte tiše.
Vyzbrojeni proti každé nepřízni.
Vzhlížejte k obloze, plné přání.
Hvězda se ubírá.
Protože slunce to nevzdává.
I když spadne, znovu vystoupá.“
Jonasi?
Máte chvilku?
Napsal jste krásnou báseň.
Děkuji.
Hlavně tu, co četla Nina.
Ta se vám líbila víc?
Ano, o něco.
Pardon, slečno Jungová.
Helena.
Ale jsme ve škole.
Ale nikdo tu není.
Myslím to vážně.
Byla to krásná báseň. Máš obrovský talent.
Píšeš dlouho?
Píšu odjakživa.
Můžu si něco přečíst?
Už jsi to někomu ukázal?
Jestli mi chceš něco ukázat a cítíš se na to,
vždycky ti řeknu můj upřímný názor.
Rozumím.
Jonasi!
Jsem tady.
- Vy ale umíte vyděsit. - Ahoj.
To je pro mě?
Obávám se, že ano.
Půjdeš dál?
Jako doma. Jen si dám sprchu.
Obývací pokoj je tam.
Tak jo.
Dvě minuty.
Tak co?
Promiňte.
Ne. Omluv mě.
Poslyšte.
Omlouvám se.
Vše v pohodě?
Jsi moje učitelka.
Jsme oba dospělí.
Nikomu se nemusíš zodpovídat.
Nemusíš nic říkat.
Ale včera to bylo fajn.
Ach jo, Nino. Jsi tak hloupá.
Nemůžu uvěřit, že Jonas má něco s Jungovou.
Nebo mi hrabe?
Ne.
Nejsem blázen.
A já myslela, že jede po tobě.
Básně, co jsem četla, byly dobré. Blížíte se Rilkeho stylu.
Někteří ho převyšují.
Pokračujte prosím doma.
Hned přijdu.
- Řekni to i Jonasovi. - Dobře.
Slečno Jungová.
Můžu s vámi mluvit?
Ano, samozřejmě.
Mám špatné svědomí
kvůli známce, kterou jste mi dala za Rilkeho báseň.
- Nikdy jsem z němčiny neměla plné skóre. - Ale zasloužíš si ho.
Bohužel ne.
Jonas si ho zaslouží.
Co tím myslíš?
Měla jsem s tím úkolem problémy.
Mám stejný talent na psaní jako rozmačkaná meruňka.
Zajímavé přirovnání. To se ti povedlo.
Velmi vtipné.
Každopádně mi Jonas pomohl.
Udělal to pro mě z lásky.
Nad projevy lásky přimhouříme oko.
Jak dlouho jste spolu? Nevěděla jsem to.
Znám ho odjakživa.
Jestli mi slíbíš, že se aspoň pokusíš něco napsat…
tu známku ti nechám.
Jako odměnu za něco, co splníš.
Budu tě sledovat.
Zavolám ti.
Čau.
Co jste řešily?
Měla jsem špatné svědomí.
Řekla jsem jí, že jsem tu báseň nenapsala.
- Taky o tom se mnou mluvila. - Proč by to dělala?
Protože je docela chytrá.
Opravdu chceš ten dům prodat?
Já nevím.
Ale…
jen se tu sbírá prach.
Můžeš si dát aspoň trochu času.
- Co na to říká děda? - Ten…
- To, co řekl, nebylo pěkné. - Dá se říct.
Pomalu mi začíná docházet, proč s ním otec přestal mluvit.
Dává lidem dojem, že nejsou dost dobří.
Kdž jsem nejedl zeleninu…
dávala mě máma tady.
Na střídačku krmila mě a koně.
Polovina z toho skončila na zemi.
Nadávala koníkovi, že to všechno nesnědl.
Ale aspoň do mě dostala pár vitamínů.
Vím, že máš strach.
Protože jsi o ni přišel.
O mě nepřijdeš.
Vážení rodiče, vážení studenti, milí zaměstnanci…
50. VÝROČÍ ŠKOLY KLAUSE MANNA
…je mi ctí na tomto malém pódiu přivítat mého předchůdce.
Náš hlavní řečník a dloholetý ředitel, doktor Friedrich Hansen.
Vážený pane Hansene, nepřeháním, řeknu-li, že bez vaší účasti
nelze oslavit žádné výročí.
Sakra, ještě není konec?
To jste přehnala.
Na ministerstvu školství v Kielu si vás stále pamatují.
Skutečně?
Ano.
Když úředníci z Kielu chtěli v 80. letech tuto školu zavřít
s odůvodněním…
Koukejte.
…náš krásný, malý ostrov dosáhl nejmenšího počtu obyvatel v historii
a vláda se změnila.
Tohle je naše šance.
Protože nový ministr školství byl můj starý kamarád z vysoké.
A kamarádi z vysoké na sebe znají jedno či dvě tajemství,
která nejsou určena pro veřejnost.
Paní Lindemannová,
Přiznávám, že někdy je třeba přizpůsobit prostředky okolnostem.
Pro vyšší dobro.
Dědo? Haló.
Jsem v pohodě.
Podejte židli.
Nemusíš se strachovat.
Co teď?
Teď chce červené víno.
- Můžu ti nějak pomoct? - Ne, v pohodě.
Leží v posteli a říká, že po vínu bude lépe spát.
Fakt mu chceš dávat celou láhev?
Nevíš, jestli zná Jungovou?
Tvůj děda. Zná ji?
Proč by měl?
Protože se na sebe dost divně podívali.
Nedívej se na mě jak na cvoka. Tak to bylo.
Dobře.
Hned se vrátím. Jen mu to zanesu.
- Všichni se zbláznili. - Já to slyšela.
Není to tak hrozné, jak to vypadá.
Vážně si myslíš, že ti teď víno pomůže?
To si nemyslím, vím to! Mezi tím je nepatrný rozdíl.
Je tu i Nina?
Tohle je pro mě nepříjemné.
Prostě jí řekni, že jsem dnes málo pil.
Neboj se.
Možná si myslíš, že jsem blázen, ale viděla jsem to na vlastní oči.
- Co jsi viděla? - Jak Jungová přišla na nádvoří.
Tvůj děda na ni zíral jako duch a pak omdlel.
Dobře, jsi blázen.
To není všechno. Dívala se na něj stejně.
Skoro jako by ho chtěla vyprovokovat. A měla ostříhané vlasy.
- Tys ji vůbec neviděl, že? - Ne.
Věříš mi?
Kašli na to. Dobrou noc.
Nino.
Nino, počkej. Vysvětli mi to znovu.
Bacha.
Poslyš…
Nechci se hádat.
Jonasi?
Jonasi!
Kurva.
Přidejte!
- Proběhni se sama. - Co se děje?
Jsi taková už od rána.
Viděla jsem, jak od něj ráno ta děvka odchází.
Jungová?
- Děláš si srandu? - Ne, odcházela z jeho domu.
To je ale debil.
Líbá mě a pak ošuká tu blbou děvku. Nechápu to.
- Možná tam šla za dědou. - Jo.
Díval se ni tak divně.
Ty jsi to taky viděla? Takže mám pravdu.
Nejšílenější je, že Jungovou viděl i můj táta.
Říkal mi to ráno u snídaně.
Prý vypadala přesně jako jeho učitelka.
Krátké nebo dlouhé vlasy?
Stejně jako včera. Nejspíš krátké.
Nino! Jule! Co to děláte?
- Běháme, nekecáme. - Nech mě být.
Paní Klausenová, slitujte se, prosím.
Je ti líp?
Ano, cítím se lépe.
Ale byl bych raději, kdybys dnes do školy nešel.
Nezavoláme spíše doktora?
To je v pohodě.
Pak bych ale mohl jít do školy.
Je to kvůli mé učitelce?
Nina viděla, jak na ni hledíš.
Pak jsi omdlel.
Nina má vidiny.
Znáš paní Jungovou?
„Paní Jungovou“? Tak se jmenuje?
Tohle bylo ráno u dveří, ale Ninu jsem neviděl.
Takže ji neznáš?
Ne, odkud bych ji znal?
Musím do školy. Kdyby něco, zavolej.
Staré ročenky nejsou online,
ale můžeš si je vypůjčit v knihovně.
Jinak bys musela navštívit městský archiv.
Děkuji.
Co chtěla? Možná můžu pomoct.
Hledá staré ročenky pro projekt o historii naší školy.
Tak to nic. To není můj obor.
VÍTEJTE – ZAMĚSTNANCI 1986
Jestli hledáš Ninu, je v knihovně.
- Proč bych ji měl hledat? - To mi řekni ty.
Někdy mám pocit, že jsi blázen.
Přeju hezký den.
ŠKOLA KLAUSE-MANNA ROČENKA 1985
Jsi na hlavu. Já bych zůstal doma.
A a T a G a C.
ZAMĚSTNANCI 1985
MARIA ROTHOVÁ, NĚMČINA
Vy a pan Meineke jste byli na Malloroce najednou.
Co od Jonase chcete?
Proč jste přišla na náš ostrov?
Už tomu rozumíš?
Mám být upřímný?
Vysvětlím ti to znovu.
Takže adenin a thymin se nevylučují.
Jonasi!
Dobrý den.
Počkej.
Jdu do knihovny.
Prosím, slib mi, že když dědeček bude něco potřebovat,
dáš mi vědět.
Provedu. Díky.
- Co máš v plánu? - Určitě ne biolu.
- Doděláme to zítra. - Jupí!
Nino?
Jonasi?
Kde jste dnes byl?
Dědovi nebylo dobře.
Slyšela jsem. Co se vlastně stalo?
Neviděla jste tady Ninu?
Ne, myslím, že už odešla.
V knihovně teď nikdo nebyl.
Jonasi.
Včera to byl krásný sen.
Ano? Ale kam se poděla ta čtenářská karta?
Tak se tady urychleně dostavte.
- Dobrý den. - Dobrý.
Dobrý den.
Slečno Jungová.
- Jak mohu pomoci? - Klidně pokračujte. Jsem v nesnázích.
Nemáte lepicí pásku? Na krabice na stěhování.
- Vy už se stěhujete? - Ne, pořád stěhuju věci tady. Hrůza.
Jak se vám líbí náš malý ostrov?
Zůstanu tu navždy.
Jestli chcete, můžu vás provést místní barovou scénou.
Kterou tvoří jediný bar.
Nemáte prosím i nějaký provázek?
Už to vypadá dobře, že?
Jo, tamhle…
Co tady člověk nenajde. Jak vypovídající.
Podáš sem tu blbou tašku?
Zasraní turisti. Nemůžou šukat jinde?
Neviděli jste Ninu?
Neptal ses mě na to už dneska?
- Možná. Kde je? - Možná se ti vyhýbá.
- Nebyla v knihovně? - Ne, jen slečna Jungová.
- Kurva. - Co?
Nic.
- Tak co ten pohled? - Jo, proč?
Drž zobák.
Měla tam ještě kolo?
- Když jsi odcházel. - Nemám tušení.
Sakra, to mě nenapadlo.
Ahoj, lidi. Tady Nina. Voláte mi mimo mou pracovní dobu.
POTŘEBUJU TĚ VIDĚT. JE TO NALÉHAVÉ. JONAS.
KDE?
HOLSTENWEG 12.
Nina zmizela.
- Můžu jít dál? - Jo, jasně.
Jak to myslíš zmizela?
Má vypnutý telefon. Nikdo neví, kde je.
Odpoledne jsem ji viděla v knihovně.
Říkala ti něco?
Nina žárlí.
Bohužel mě dnes viděla odcházet z tvého domu.
Kurva.
Asi se projíždí na kole.
Mrzí mě to.
Tohle jsem nechtěla.
- Ale stalo se. - Toužila jsem po tobě.
A tak se v noci vkrádáš do cizích domů?
- Kdo to dělá? - Moment.
Nevěděla jsem, že tě to obtěžuje.
Máš sklenky na víno?
Za umyvadlem vlevo.
To je dům tvých rodičů?
Jo, bydleli tady.
- Do minulého roku. - Do té nehody.
Hrůza. Slyšela jsem o tom.
Asi bychom to měli ukončit.
Ztrácím představu o tom, co je správné a co ne.
Já vím, co je správné.
Musíš psát.
Řekni to dědovi.
Přesvědčil otce, že spisovatelé končí na ulici.
Pokud nejsem Schiller, Goethe nebo zkurvený Kafka,
tak bych to ani neměl zkoušet.
Ty na ulici neskončíš.
Nemusíš se nikomu zodpovídat, co děláš se svým životem.
Teď odejdu.
Zůstaneme jen přáteli.
Ninu to uklidní.
Budete mít tři děti.
Napíšeš své romány.
Splníš si svůj sen.
Počkej…
Krátké vlasy ti sluší.
Kde jsi byl?
- Někoho jsem potkal. - Ninu?
Nebo tu učitelku?
Alespoň věří v mé psaní a nemyslí si, že psát je k ničemu.
Možná se ti to povedlo u táty, ale mě nezastavíš.
Jonasi!
Vstávej!
Na pláži našli Ninino tělo.
Nino!
Bože! Ne!
Nino!
Bože! To ne!
Dostal už váš dědeček někdy záchvat?
Má nebo měl někdo z rodiny epilepsii?
Až to doděláte, zajděte pro 50 miligramů sedatinu.
- Ano. - Díky.
Stalo se to už v rodině?
Já nevím.
Dáme ti na doma sedativum.
Prosím.
Měl byste si jít domů odpočinout.
Dědeček je stabilizovaný. To je dobré znamení.
- Doprovodíte kamaráda domů? - Samozřejmě.
Nebojte se. Až bude dědeček vzhůru, dáme vědět.
Slibuju.
Hej.
Doktor říkal, ať si to vezmeš.
Nechci se omámit drogami.
Kde je Jule?
S mámou od Niny.
Nerozumím tomu.
Nina by se nenechala zaskočit přílivem.
Můžeš zúžit časovou osu?
Řekla jsi Nině o učitelce, která učila tvého otce.
- Jaký to byl rok? - Muselo to být někdy…
mezi lety 1984 a 1988.
Chybí tu stránka.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Helena Jungová. Hledám otce, Friedricha Hansena.
Tady.
ROČNÍK 1985 ŠKOLA KLAUSE MANNA
ŘEDITEL FIEDRICH HANSEN A UČITELKA NĚMČINY MARIA ROTHOVÁ
Napiš její jméno.
HLEDANÝ VÝRAZ – MARIA ROTHOVÁ – HLEDAT
ŽENA NALEZENA MRTVÁ NA POBŘEŽÍ
To bylo o čtyři roky později. „Maria Rothová, bývalá učitelka němčiny
ze školy Klausa Manna, byla včera ráno nalezena mrtvá na hlavní pláži.“
„Podle záchranných týmů se utopila.“
„Další podrobnosti a zda byla zapojena třetí strana,
ještě nejsou známy.“
Zůstaň v klidu.
Podle doktora ještě nemůžeš mluvit,
protože sis málem prokousnul jazyk.
Křeč omezila i tvé motorické funkce.
Ale to se všechno spraví.
Nejdůležitější je, že mě vidíš… a slyšíš.
Vybaví se ti, když mě vidíš?
Máma tě moc milovala.
Když byla se mnou těhotná, opravdu si myslela, že si vybereš nás.
Ale opustil jsi ji.
Pamatuju si to jako dnes, když jsme vystoupili z trajektu.
Jak jsem tam před tebou stála.
Prostě jsi nás odmítl.
Byly jsme na té pláži spolu.
Snažila se přede mnou skrývat slzy.
Její pohled…
byl naplněn zoufalstvím.
Tak prázdný.
Položila mě do písku a řekla, ať počkám.
Chtěla s tebou mluvit,
ale už se nevrátila.
Seděla jsem tam hodiny…
celou noc až do svítání.
Čtyřletá holka.
Pak přišli rybáři…
a pak policie.
Všude modrá světla a sirény.
Její tělo našli v příboji.
Zabil jsi ji.
Neboj se.
Nevezmu ti život.
Ale vezmu ti tvé nejbližší.
Stejně jako ty mi.
Už zbývá jen Jonas.
Heleno!
Otevřeš?
Dobré ráno.
Mluvila jsem s lékařem a souhlasil s domácí péčí o tvého dědečka.
Červený kříž tu každý den pošle pečovatele.
Jaktože doktor mluvil s tebou?
- Potřebujete pomoc? - Ne, díky.
Moc mě mrzí, co se stalo Nině.
Kam ho máme dát?
Asi tady do obývacího pokoje.
Jak se opovažuješ?
Tohle všechno!
Když mi řekli, co se stalo, hledala jsem tě.
Jela jsem do nemocnice a doktor mě oslovil.
Učila tvá matka na naší škole?
Jmenovala se Maria Rothová?
Ano.
Co s ní měl společného můj děda?
Vezmi to.
Donesu kávu a všechno probereme.
Chce mi všechno říct.
Pak ti hned zavolám, dobře?
Už jde. Tak zatím.
Naprosto chápu, proč matka chtěla na ostrově zůstat.
Proč jsi z ročenky vytrhla tu stránku?
Protože tam byla máma.
Zoufale milovala tvého dědečka, byl její…
životní láskou.
Měli děti?
To bych byla tvoje teta.
Tvůj děda je vrah.
Zabil mi mámu.
Protože chtěla, aby přijal svou dceru.
To s Ninou mě mrzí.
Ale řekla by ti to.
Přišel bys na to sám.
Bylo by to moc brzy.
Pojď sem.
Všechno je v pořádku. Trochu jsem tě otupila.
Jsi v pohodě.
Tak jo.
Jsi v pohodě.
Věř mi.
Vše je v pořádku.
Nic se neděje.
Vše je v pohodě.
Všechno je v pohodě.
Jestli čteš tento dopis, už nejsem naživu.
Zkoušela jsem všechno. Dala jsem ti svobodu.
Svou lásku jsem ti prokázala
každým vláknem mého těla a každou částí mé duše.
Teď si uvědomuji, že to vše bylo zbytečné.
Došlo mi, že ti záleží jen na jednom…
na své pověsti.
Nemanželské dítě narozené z tajné aféry
k tobě nezapadá.
Doufala jsem,
že tě obměkčí alespoň pohled na svou dceru.
Z tohoto ostrova nikdy neodejdu.
Možná, že budeš milovat aspoň část mě…
která zůstane v naší dceři.
Tvá Maria.
Je vám něco?
Promiňte.
Jste z ostrova?
Já to nechápu. Tohle je váš ostrov.
Proč je jako jediný černý?
SEVEROFRÍSKÉ OSTROVY
Překlad titulků: TonyG