Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כמה שאתה יפה.‬
‫לא ראיתי אותך בסביבה לאחרונה.‬
‫קדימה, לך לנחם את סבא שלך.‬
‫למה אני?‬
‫- לאחר ארבעה חודשים -‬
‫עוד כמה זמן זה יימשך?‬
‫המצב בינך לבין אבא שלך.‬
‫אחד מכם יצטרך לעשות את הצעד הראשון.‬
‫גם למען יונאס.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫הוא משוגע?‬
‫קדימה.‬
‫עבדנו על הזקנים. הכוסות מלאות שמפניה,‬ ‫וטיפת מיץ תפוזים.‬
‫אף אחד לא ידע.‬
‫הוא עובר לבוואריה, איתנו.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫בהרי בוואריה אין חטאים.‬
‫היי.‬
‫אז?‬
‫קח.‬
‫המתכון המיוחד של בת הדודה שלך.‬
‫אתה עובר לבוואריה?‬
‫כן.‬
‫אוכל לגור אצל הדודה שלי.‬
‫מה זה כל זה?‬
‫אל תגעי.‬
‫שיט.‬
‫מה הוא רוצה?‬
‫אני פרידריך הנסן, סבו של יונאס.‬
‫נינה קורס.‬
‫נעים מאוד.‬
‫יונאס…‬
‫אני יודע ש…‬
‫כמעט שלא היינו בקשר.‬
‫הייתי נותן הכול כדי לדבר עם אביך שוב, אבל…‬
‫אולי עכשיו הגיע הזמן‬
‫לזכור שאנחנו משפחה, אחרי הכול.‬
‫אם תרצה להישאר באי,‬
‫אדאג לך.‬
‫תוכל לגור אצלי עד שתהיה בן 18.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫- לאחר שנה -‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫אז איך היה?‬
‫לא אצא יותר לחופשות עם אימא שלי ואחותי.‬
‫למה?‬
‫מה עושים שני מבוגרים עם ילדה בת שמונה?‬
‫הם צריכים להתאים את עצמם לרמתה השכלית.‬
‫למשך שלושה שבועות. איזה כיף!‬
‫אבל העלית תמונות נחמדות לאינסטגרם.‬
‫מי יודה שהייתה לו חופשה משעממת?‬
‫נשב שם.‬
‫פלו פשוט לא מבין כלום.‬
‫היי.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫בואו איתי.‬
‫כידוע לכם,‬
‫מר מיינקה עבר תאונה בזמן חופשה במיורקה.‬
‫שמי הלנה יונג,‬ ‫ואלמד את שיעורי הגרמנית שלו,‬
‫עד שישוב.‬
‫קרה המקרה, ואלמד אתכם לאורך שנתכם האחרונה.‬
‫אבל למילה "מקרה" יש משמעות נוספת.‬
‫העבודה הזו פשוט נפלה לחיקי.‬
‫אולי זו משמעות החיים,‬
‫לקבל את מה שמקבלים.‬
‫קדימה. צאו לטייל.‬
‫תחגגו את החיים.‬
‫כך ארצה לבלות את השיעור הראשון שלנו יחד.‬
‫אולי תחשבו על מר מיינקה‬
‫ותאחלו לו החלמה מהירה ומלאה.‬
‫קדימה. לכו.‬
‫היא כבר מעצבנת אותי.‬
‫מה קרה למר מיינקה?‬ ‫-משהו במיורקה.‬
‫ברור, אבל מה?‬
‫הוא נפל מסלע. הוא טייל בצוק ליד הים.‬
‫שיט.‬
‫נקווה שהוא יחזור בקרוב.‬
‫היי, רציתי לשאול אם כמה מכם פנויים אחר כך.‬
‫אני עוברת דירה וצריכה לסדר את הארונות שלי.‬ ‫לא אוכל לעשות זאת לבד.‬
‫בחדר השינה שלך?‬ ‫-כן.‬
‫שם מרכיבים ארונות בדרך כלל.‬
‫טוב, אני אבוא. וגם יונאס.‬
‫כן.‬ ‫-גם אני יכולה לעזור.‬
‫אלוהים. סליחה.‬
‫עוד מישהו רוצה את ארוחת הבוקר שלי?‬
‫לפחות זו לא גבינה מסריחה.‬
‫מה דעתכם על 15:00? מעולה.‬
‫אני גרה בסוף זישטראסה. יש שם רק בית אחד.‬
‫תהיה בירה.‬
‫מה, אף פעם לא שתית בירה?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא היית בבית?‬
‫לא הספקתי.‬
‫עשית לי סטוקינג באינסטגרם?‬
‫אני עוקב אחרייך. אז מה?‬
‫אבל אתה לא מסמן לייקים.‬
‫זה כבר יותר מדי.‬ ‫-אידיוט.‬
‫זוזו, צבים!‬
‫מעולה.‬
‫שלום, נינה. טוב לראות שגם את הגעת.‬ ‫-שלום.‬
‫הבנים למעלה, בחדר השינה.‬ ‫הם צריכים קצת עזרה.‬
‫לא נראה לי שהם יסתדרו.‬
‫כן, שתי ידיים שמאליות.‬
‫את יודעת לחתוך חיפוי רצפה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫נראה איך זה יצא אחר כך.‬ ‫-מעולה. זה מה שרציתי לשמוע.‬
‫עכשיו את זה מרכיבים למעלה.‬
‫טוב,‬
‫ככה נראה לי, לפחות.‬
‫הלוואי שידעתי על מה להסתכל.‬
‫למה זה תמיד מחליק החוצה?‬ ‫-צריך להחזיק חזק, גברת יונג.‬
‫אתה צריך להחזיק חזק.‬
‫לא, את צריכה להחזיק חזק!‬
‫לא… כן.‬ ‫-ננסה שוב.‬
‫אחת. אחת, שתיים…‬ ‫-שתיים…‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬ ‫-שתיים, שלוש…‬
‫זה לא עובד.‬
‫- ברלין, שונפלד‬ ‫פלמה דה מיורקה -‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫חיפשתי חתיכת עץ כדי לחתוך ישר את הקצוות.‬
‫אני אסתכל.‬
‫אולי זה.‬ ‫-מעולה.‬
‫בבקשה, גברת יונג.‬
‫אנחנו לא בבית הספר, תוכל לקרוא לי הלנה.‬
‫הלנה…‬ ‫-לא!‬
‫באמת…‬
‫זה בסדר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אם תנסה לייצב את התחתית… ננסה שוב, טוב?‬
‫מה דעתך?‬ ‫-אבל תעשה את זה כמו שצריך הפעם.‬
‫זהו, יופי. תודה רבה, רבותיי.‬
‫לא הייתי עושה זאת בלעדיכם.‬ ‫לא בזמן כזה, לפחות.‬
‫שכחנו את החלק האחורי.‬
‫אז נצטרך לפרק הכול?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים! נינה, מה קרה?‬
‫נראה לי שנחתכתי.‬
‫בואי הנה. שבי.‬
‫אוריד את הנעל שלך, טוב?‬
‫זה כואב.‬
‫זו אשמתי. אני כל כך מצטערת.‬
‫אם זה מדמם ככה, נצטריך ללכת לבית חולים.‬
‫רק ליתר ביטחון.‬
‫יש לך רכב?‬
‫לצערי, לא. אזמין אמבולנס.‬
‫נגיע לשם יותר מהר על הטוסטוס שלי.‬
‫בבקשה, בלי אמבולנס.‬
‫טוב.‬
‫אני לא חכמה מספיק כדי לחתוך שטיחים.‬ ‫-כן, תוותרי על זה.‬
‫עכשיו תצטרכי תעודת בגרות יותר מתמיד.‬
‫תגידי לי כשתהיי בבית.‬ ‫אגיע עם האופניים שלך.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫להתראות מחר.‬
‫להתראות.‬
‫טוב…‬
‫תסתדר?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-ביי.‬
‫זה נורא.‬
‫שמתי את האופניים שלך בחנייה.‬
‫תודה.‬
‫תרגישי טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫כמה יפה פה.‬
‫עכשיו נזכרתי למה עזבתי את ברלין המטונפת.‬
‫נינה מרגישה יותר טוב?‬
‫כן, בסדר גמור.‬ ‫אני חושב שההלם היה החלק הכי קשה.‬
‫תודה לאל. הרגשתי כל כך אשמה.‬
‫אתם זוג?‬
‫לא.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫אין לי מושג. נראה.‬
‫השמש היא לוחמת בודדה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כל לילה הוא כמו הלילה האחרון.‬
‫אבל אסור לשקוע.‬
‫זה יפהפה.‬
‫מאוד פואטי.‬
‫לדעתי, לפחות.‬
‫רילקה.‬
‫ריינר מריה,‬
‫רוב האנשים מכירים את שמו המקוצר.‬
‫חוץ מכם, כמובן. נעשה את זה קצר.‬
‫אני ממליצה על שימוש באינטרנט. חפשו אותו.‬
‫בעמוד הזה תמצאו שלושה מטובי שיריו.‬
‫חלקי אותם.‬
‫לדעתי, לפחות.‬
‫חשפתי את הטעם שלי בשירים.‬
‫אבקש מכל אחד לכתוב שיר למחר.‬
‫ואני רוצה שהשיר יישמע כמו רילקה.‬
‫זו מטלה קשה, אני יודעת,‬ ‫אבל היא תעזור לכם לגדול.‬
‫אני צריכה עזרה מקצועית.‬ ‫השיר הזה הורג אותי.‬
‫רגע, אני בא.‬
‫תני לי לקחת את זה.‬
‫טוב. תחזיקי חזק. זה בסדר?‬
‫אני מרגישה כמו סבתא זקנה.‬
‫אז שבי, סבתא.‬
‫אני אביא לך משהו לשתות, טוב?‬
‫לאט לאט.‬
‫הכוח טמון בשקט.‬
‫לא כל כך מהר.‬
‫הגיע הזמן להסתובב.‬
‫עכשיו התיק שלך, גברתי.‬
‫שבי, בבקשה.‬
‫מים או מיץ?‬
‫אולי בירה?‬
‫בירה. בטח, אין בעיה.‬
‫זה יצא יפהפה.‬
‫תקריא שוב את הסוף, בבקשה.‬
‫"האזיני בשקט‬
‫האזיני בשתיקה"‬
‫מבקרת?‬
‫זו באמת הפתעה.‬
‫נוכל לאכול כולנו יחד.‬
‫את רוצה?‬
‫למה לא?‬
‫אתם צריכים לכתוב כמו רילקה?‬
‫כל כך שמחתי עד שכמעט נעשיתי חולה.‬ ‫אבל יונאס הציל אותי.‬
‫באמת?‬
‫הוא יודע לכתוב?‬
‫זו תכונה משפחתית.‬
‫יונאס אמר לי שאבא שלו רצה להיות סופר.‬
‫הוא אמר את זה לאימא שלי כשהייתי קטן,‬ ‫לדעתי.‬
‫זה נכון?‬
‫יכול להיות שהוא אמר את זה פעם.‬
‫הוא בטח ראה אותי כותב כשהוא היה ילד.‬
‫תעביר את החמאה?‬
‫גם אתה כותב?‬
‫לא.‬
‫לא רציתי לגור ברחוב בגיל 20.‬
‫לכן העדפתי לתקן חיבורים.‬
‫אוכל לקרוא את זה?‬
‫את השיר.‬
‫בהחלט.‬
‫רק אל תיתן לו ציון.‬
‫אל דאגה, יקירתי. מורה שפרש…‬
‫לא מחלק ציונים.‬
‫ו…?‬
‫מה דעתך?‬
‫יש רק רילקה אחד.‬
‫אל תיפגע, יקירי.‬
‫המורה שלך נוטעת בך רעיונות מטופשים,‬ ‫זו לא אשמתך.‬
‫תעביר את הנקניק?‬
‫תודה.‬
‫"האזיני בשקט, האזיני בשתיקה‬
‫חמושה לקראת יריב‬
‫הביטי לשמיים, מלאת תקווה‬
‫הכוכב דורך במסלולו‬
‫שכן השמש היא לוחמת‬
‫וגם אם תשקע, תזרח שוב"‬
‫יונאס?‬
‫יש לך רגע?‬
‫כתבת שיר יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫בעיקר השיר שנינה הקריאה.‬
‫אהבת אותו יותר?‬
‫טוב, קצת.‬
‫סליחה, גברת יונג.‬
‫הלנה.‬
‫אבל אנחנו בבית הספר.‬
‫אבל אין כאן אף אחד.‬
‫אני רצינית.‬
‫זה היה שיר יפהפה. אתה מוכשר מאוד.‬
‫אתה כותב כבר זמן רב?‬
‫תמיד כתבתי.‬
‫אוכל לקרוא דברים שכתבת?‬
‫הראית אותם למישהו?‬
‫אם יש לך משהו שתרגיש נוח להראות,‬
‫תמיד תקבל את דעתי הכנה.‬
‫הבנתי.‬
‫יונאס!‬
‫אני כאן.‬
‫את באמת יכולה להפחיד מישהו.‬ ‫-היי.‬
‫זה בשבילי?‬
‫אני חושש שכן.‬
‫תרצה להיכנס?‬
‫תרגיש בבית, אני הולכת להתקלח.‬
‫הסלון שם.‬
‫טוב.‬
‫שתי דקות.‬
‫ו…?‬
‫אני מצטער.‬
‫לא. סלח לי.‬
‫היי.‬
‫סליחה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫את המורה שלי.‬
‫שנינו מבוגרים.‬
‫אתה לא חייב לאף אחד דין וחשבון.‬
‫לא צריך להגיד כלום.‬
‫אבל נהניתי אתמול בלילה.‬
‫באמת, נינה, את כזאת מטומטמת.‬
‫אני לא מאמינה שיונאס ויונג ביחד.‬
‫אולי השתגעתי?‬
‫לא.‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫וחשבתי שהוא רוצה אותך.‬
‫אהבתי את מה שקראתי עד עכשיו.‬ ‫ממש שירים קטנים של רילקה.‬
‫חלקם אפילו גדולים יותר.‬
‫המשיכו בבית, בבקשה.‬
‫אני תכף אצא, תגידי ליונאס שאגיע.‬ ‫-טוב.‬
‫גברת יונג.‬
‫יש לך רגע?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני מרגישה אשמה‬ ‫בגלל הציון שנתת לשיר הרילקה שלי.‬
‫אף פעם לא קיבלתי ציון מושלם בשיעור גרמנית.‬ ‫-אבל הרווחת את זה.‬
‫לצערי, לא.‬
‫יונאס הרוויח את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא הצלחתי להתמודד עם המטלה.‬
‫יש לי כישרון כתיבה של משמש מעוך.‬
‫זה דימוי מעניין. יש לך כישרון.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫בכל מקרה, יונאס עזר לי.‬
‫קצת עזרה אוהבת.‬
‫אנחנו מעלימים עין ממה שקשור באהבה.‬
‫כמה זמן אתם יחד? לא ידעתי.‬
‫אני מכירה אותו המון זמן.‬
‫אם תבטיחי שלפחות תנסי לכתוב,‬
‫לא אשנה את הציון שלך.‬
‫כפרס על פעולה שעוד לא בוצעה.‬
‫אני אשגיח עלייך.‬
‫אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫ביי.‬
‫על מה דיברתן?‬
‫הרגשתי אשמה.‬
‫אמרתי לה שלא כתבתי את השיר בעצמי.‬
‫היא דיברה על זה גם איתי.‬ ‫-למה היא עשתה את זה?‬
‫כי היא די חכמה.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה למכור את הבית?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל,‬
‫הכול פשוט מעלה אבק.‬
‫תוכל לחכות עוד קצת לפחות.‬
‫מה סבא שלך אומר?‬ ‫-הוא…‬
‫הוא היה כל כך גס רוחב באותו יום.‬ ‫-ממש.‬
‫אני מתחיל להבין למה אבא שלי ניתק איתו קשר.‬
‫הוא גורם לך להרגיש שאתה לא טוב מספיק.‬
‫אם לא הייתי אוכל את הירקות,‬
‫אימא שלי הייתה מרכיבה אותי על הסוס.‬
‫היא הייתה מאכילה אותי ואת הסוס בתורות.‬
‫חצי מהאוכל נפל על הרצפה.‬
‫היא הייתה כועסת על הסוס שלא אכל הכול.‬
‫אבל היא הצליחה לדחוף לי כמה ויטמינים.‬
‫אני יודעת שאתה מפחד.‬
‫כי איבדת אותה.‬
‫לא תאבד אותי.‬
‫הורים יקרים…‬
‫- 50 שנה‬ ‫תיכון קלאוס מאן -‬
‫חברי מועצת התלמידים והצוות היקרים,‬ ‫אני מתכבדת להזמין לבמתנו את קודמי בתפקיד.‬
‫הדובר המרכזי ומנהל ותיק בתיכון קלאוס מאן,‬ ‫ד"ר פרידריך הנסן.‬
‫מר הנסן היקר,‬
‫לא אגזים אם אומר‬ ‫שלא היינו חוגגים יובל זה בלעדיך.‬
‫שיט, חשבתי שזה ייגמר כבר.‬
‫זה בהחלט מוגזם.‬
‫במשרד החינוך בקיל עדיין מכירים את שמך.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בשנות ה-80',‬ ‫הממסד בקיל רצה לסגור את בית הספר בשל…‬
‫תראו מי זה.‬
‫אוכלוסיית האי הקטן והיפהפה שלנו צנחה לשפל,‬
‫והתרחשו שינויי ממשל.‬
‫עכשיו או לעולם לא.‬ ‫-למרבה המזל…‬
‫…שר החינוך החדש היה חברי מהאוניברסיטה.‬
‫וחברים מתקופת הלימודים יודעים סוד או שניים‬
‫שלא נועדו לידיעת הכלל.‬
‫גברת לינדמן,‬
‫אני מודה שלעיתים,‬ ‫יש להתאים את האמצעים לנסיבות.‬
‫למען טובת הכלל.‬
‫סבא? היי.‬
‫אני בסדר.‬
‫תביאי כיסא.‬
‫אין סיבה לדאוג.‬
‫ו…?‬
‫עכשיו הוא רוצה יין אדום.‬
‫אוכל לעזור?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫הוא שוכב במיטה ואומר שהיין יעזור לו לישון.‬
‫אתה בטוח שכדאי שתיקח את כל הבקבוק?‬
‫אתה יודע אם הוא מכיר את יונג?‬
‫סבא שלך. הוא מכיר אותה?‬
‫למה שיכירו?‬
‫כי הם החליפו מבטים ממש משונים.‬
‫אל תסתכל עליי כמו על משוגעת, ככה זה היה.‬
‫טוב.‬
‫אחזור עוד רגע, אביא לו את האלכוהול שלו.‬
‫כולם השתגעו פה.‬ ‫-שמעתי את זה.‬
‫זה לא גרוע כמו שזה נראה.‬
‫אתה באמת חושב שכדאי שתשתה עכשיו יין?‬
‫אני לא חושב, אני יודע!‬ ‫יש הבדל דק בין השניים.‬
‫גם נינה כאן?‬
‫זה לא מצב נעים עבורי.‬
‫פשוט תגיד לה שלא שתיתי מספיק מים היום.‬
‫אל תדאג.‬
‫טוב, אולי תחשוב שהשתגעתי,‬ ‫אבל ראיתי את זה בעצמי.‬
‫מה ראית?‬ ‫-את יונג מגיעה לחצר בית הספר.‬
‫סבא שלך הביט בה כאילו ראה רוח רפאים,‬ ‫והתעלף.‬
‫טוב, השתגעת.‬
‫זה לא הכול. היא הביטה בו באותה צורה.‬
‫כמעט כאילו שהיא רצתה להתגרות בה.‬ ‫והשיער שלה היה קצר.‬
‫לא ראית אותה בכלל, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אתה מאמין לי?‬
‫שכח מזה. לילה טוב.‬
‫נינה.‬
‫נינה, רגע. תסבירי לי שוב, בסדר?‬
‫תיזהר.‬
‫היי…‬
‫אני לא רוצה לריב איתך.‬
‫יונאס?‬
‫יונאס!‬
‫שיט.‬
‫- נינה -‬
‫יותר מהר!‬
‫תרוצי את.‬ ‫-מה הבעיה?‬
‫התנהגת ככה כל הבוקר.‬
‫ראיתי את הכלבה יוצאת מהבית שלו הבוקר.‬
‫יונג?‬
‫את צוחקת?‬ ‫-לא, היא יצאה מהבית שלו.‬
‫חתיכת אידיוט.‬
‫הוא מנשק אותי ומזיין את הכלבה הטיפשה הזו.‬ ‫אני לא מבינה.‬
‫אולי היא הייתה שם עם הסבא שלו.‬ ‫-כן.‬
‫הוא הסתכל עליה בצורה ממש משונה.‬
‫גם את ראית? אז לא דמיינתי את זה.‬
‫זה עוד יותר מטורף. גם אבא שלי ראה את יונג.‬
‫הוא אמר את זה היום בארוחת הבוקר.‬
‫מורה שנראתה בדיוק כמוה.‬
‫עם שיער קצר או ארוך?‬
‫כמו שהיא נראתה אתמול. כנראה שעם שיער קצר.‬
‫נינה! יולה! מה אתן עושות?‬
‫רוצו, אל תדברו!‬ ‫-די כבר.‬
‫גברת קלאוסן, תרחמי עלינו.‬
‫אתה מרגיש יותר טוב?‬
‫כן, אני מרגיש יותר טוב.‬
‫אבל אעדיף שלא תלך לבית הספר היום.‬
‫שנתקשר לרופא?‬
‫אין צורך.‬
‫אבל אז אוכל ללכת לבית הספר.‬
‫זה בגלל המורה שלי?‬
‫נינה ראתה איך שהבטת בה.‬
‫ואז התעלפת.‬
‫נינה רואה רוחות רפאים.‬
‫אתה מכיר את גברת יונג?‬
‫"גברת יונג"? ככה קוראים לה?‬
‫זה הונח ליד הדלת הבוקר,‬ ‫אבל לא ראיתי את נינה.‬
‫- נינה -‬
‫אז אתה לא מכיר את גברת יונג?‬
‫לא, מדוע שאכיר אותה?‬
‫אני אלך ללימודים. תתקשר אליי אם יש בעיה.‬
‫ספרי המחזור הישנים לא נסרקו דיגיטלית,‬
‫אבל ניתן להשאיל אותם בספרייה.‬
‫האפשרות הנוספת היא פנייה לארכיון העירוני.‬
‫תודה.‬
‫מה היא רצתה? אולי אוכל לעזור.‬
‫היא מחפשת ספרי מחזור ישנים,‬ ‫עבור עבודה על ההיסטוריה של בית הספר.‬
‫לא חשוב. זה לא התחום שלי.‬
‫- ברוכים הבאים‬ ‫צוות 1986 -‬
‫נינה בספרייה, אם אתה מחפש אותה.‬
‫למה שאחפש את נינה?‬ ‫-תגיד לי אתה.‬
‫לפעמים אני חושב שאת משוגעת.‬
‫יום טוב.‬
‫- תיכון קלאוס מאן‬ ‫ספר מחזור 1985 -‬
‫איזו שטות. הייתי צריך להישאר בבית.‬
‫…נוקלאוטיד איי, טי, ג'י וסי.‬
‫- צוות 1985 -‬
‫- מריה רות'‬ ‫גרמנית -‬
‫את ומר מיינקה הייתם יחד במיורקה.‬
‫מה את רוצה מיונאס?‬
‫למה באת לאי שלנו?‬
‫עכשיו הבנת?‬
‫את רוצה תשובה כנה?‬
‫טוב, אסביר לך שוב.‬
‫אז אדנין נקשר לתימין.‬
‫יונאס!‬
‫שלום.‬
‫חכה רגע.‬
‫אני בדיוק בדרך לספרייה.‬
‫תבטיח לי. אם סבא שלך זקוק למשהו,‬
‫עדכן אותי, בבקשה.‬
‫אעשה את זה. תודה.‬
‫מה אתה הולך לעשות?‬ ‫-בטח שלא ביולוגיה.‬
‫נעשה את זה מחר.‬ ‫-יש!‬
‫נינה?‬
‫יונאס?‬
‫איפה היית היום?‬
‫סבא שלי לא הרגיש טוב.‬
‫כן, שמעתי. מה קרה?‬
‫את יודעת אם נינה כאן?‬
‫לא, אני חושבת שהיא כבר יצאה.‬
‫הייתי בספרייה, אין שם אף אחד.‬
‫יונאס.‬
‫אתמול בלילה חלמתי חלום יפהפה.‬
‫כן? אבל איפה כרטיס ההשאלה?‬
‫אז כדאי שתגיע הנה במהירות.‬
‫שלום, גברת יונג.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫גברת יונג.‬
‫איך אוכל לעזור?‬ ‫-אל תשים לב אליי.‬
‫יש לי בעיה. תוכל לעזור לי עם סרטי הדבקה?‬
‫אני אורזת חפצים.‬
‫את כבר עוזבת?‬ ‫-לא, אני ממשיכה להביא דברים הנה. זה נורא.‬
‫מה דעתך על האי הקטן שלנו?‬
‫אני לא רוצה לעזוב לעולם.‬
‫אם תרצי, אוכל להראות לך את הברים כאן.‬
‫טוב, את הבר היחיד שיש כאן.‬
‫תגיד לי, יש לך גם חבלים?‬
‫זה כבר נראה טוב, מה?‬
‫כן, שם…‬
‫נעשה את זה גם שם.‬
‫הדברים שאת מוצאת… מה זה אומר עלייך?‬
‫תוכל לתת לי את השקית המחורבנת?‬
‫התיירים הדפוקים האלה,‬ ‫הם לא יכולים להזדיין במקום אחר?‬
‫את יודעת איפה נינה?‬
‫לא שאלת את זה כבר היום?‬
‫אולי. איפה היא?‬ ‫-אולי היא מתחמקת ממך.‬
‫היא לא הייתה בספרייה?‬ ‫-לא, רק גברת יונג.‬
‫פאק.‬ ‫-מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫אז למה את נראית ככה?‬ ‫-כן, למה?‬
‫שתוק.‬
‫האופניים שלה עוד היו שם?‬
‫כשיצאת.‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫שיט, לא חשבתי על זה.‬
‫היי, חבר'ה, זו נינה.‬ ‫אלה לא שעות העבודה שלי…‬
‫- אני צריך לפגוש אותך. זה דחוף. יונאס -‬
‫- איפה? -‬
‫- הולסטנווג 12 -‬
‫נינה נעלמה.‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫מה זאת אומרת "נעלמה"?‬
‫הטלפון שלה כבוי. אף אחד לא יודע איפה היא.‬ ‫-ראיתי אותה בספרייה אחר הצהריים.‬
‫היא אמרה לך משהו?‬
‫נינה מקנאה.‬
‫לרוע המזל,‬ ‫היא ראתה אותי יוצאת מהבית שלך הבוקר.‬
‫שיט.‬
‫היא בטח רוכבת על האופניים באזור.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא רציתי לשים אותך במצב מוזר.‬
‫אבל זה מה שעשית.‬ ‫-רק רציתי אותך.‬
‫אז את מתגנבת לעוד בתים בלילה?‬
‫מי עושה את זה?‬ ‫-רגע.‬
‫לא חשבתי שהטרדתי אותך.‬
‫יש לך כוסות יין?‬
‫מעל הכיור, מצד שמאל.‬
‫זה הבית של ההורים שלך?‬
‫כן, הם גרו פה.‬
‫טוב, עד לפני שנה.‬ ‫-עד התאונה.‬
‫זה נורא. שמעתי על זה.‬
‫אולי כדאי שנגמור את זה.‬
‫אני כבר לא יודע מה נכון ומה לא נכון.‬
‫אני יודעת מה נכון.‬
‫אתה מוכרח לכתוב.‬
‫תגידי את זה לסבא שלי.‬
‫הוא שכנע את אבא שלי שמשוררים גומרים ברחוב.‬
‫אם לא אהיה ברמתם של שילר, גתה‬ ‫או קפקא הדפוק,‬
‫אז חבל על הזמן שלי.‬
‫אתה לא תגמור ברחוב.‬
‫לא תצטרך להסביר לאיש מה בחרת לעשות בחייך.‬
‫אני אצא עכשיו.‬
‫נישאר ידידים.‬
‫נינה תירגע.‬
‫יהיו לכם שלושה ילדים.‬
‫אתה תכתוב ספרים.‬
‫אתה תגשים את חלומך.‬
‫רגע…‬
‫השיער הקצר מתאים לך.‬
‫איפה היית?‬
‫פגשתי מישהי.‬ ‫-נינה?‬
‫או המורה?‬
‫לפחות היא מאמינה בכישרון הכתיבה שלי‬ ‫ולא חושבת שהוא חסר ערך.‬
‫אולי הצלחת עם אבא, אבל לא תעצור אותי.‬
‫יונאס!‬
‫קום!‬
‫הגופה של נינה נמצאה בחוף!‬
‫נינה!‬
‫אלוהים! לא!‬
‫נינה!‬
‫אלוהים! לא!‬
‫סבא שלך סבל מהתקפים בעבר?‬
‫האם מישהו במשפחתך סבל מאפילפסיה?‬
‫כשתסיימי, הביאי 50 מיליגרם סדטין. תודה.‬ ‫-כן.‬
‫האם יש מקרים כאלה במשפחתך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫ניתן לך תרופת הרגעה שתוכל לקחת הביתה.‬
‫בבקשה.‬
‫כדאי שתלך הביתה לנוח.‬
‫סבא שלך במצב יציב. זה סימן טוב.‬
‫תלווה את החבר שלך הביתה?‬ ‫-בטח.‬
‫אל תדאג. אודיע לך כשסבך יתעורר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫היי.‬
‫הרופא אמר לך לקחת את זה.‬
‫אני לא רוצה לסמם את עצמי.‬
‫איפה יולה?‬
‫עם אימא של נינה.‬
‫אני לא מבין…‬
‫נינה לא הייתה נסחפת בגאות סתם ככה.‬
‫תעזרי לנו להבין מתי הכול קרה?‬
‫מה שאמרת לנינה על אבא שלך והמורה הזאת.‬
‫מתי זה קרה?‬
‫זה היה מוכרח להיות…‬
‫בין 1984 ל-1988.‬
‫חסר כאן דף.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫הלנה יונג. אני רוצה לבקר את אבי,‬ ‫פרידריך הנסן.‬
‫הנה.‬
‫- מחזור 1985‬ ‫תיכון קלאוס מאן -‬
‫המנהל פרידריך הנסן‬ ‫והמורה לגרמנית מריה רות' -‬
‫תקלידי את השם שלה.‬
‫- חיפוש‬ ‫מריה רות' -‬
‫- אישה נמצאה ללא רוח חיים בחולות הכרית -‬
‫זה קרה לאחר ארבע שנים.‬
‫"מריה רות', מורה לשעבר בתיכון קלאוס מאן,‬
‫נמצאה מתה בחוף המרכזי אתמול בבוקר.‬
‫על פי כוחות החילוץ, מדובר במקרה טביעה.‬
‫מעורבות צד שלישי במקרה ופרטים נוספים‬ ‫אינם ידועים עדיין."‬
‫תירגע.‬
‫הרופא אמר שלא תוכל לדבר עדיין,‬ ‫בגלל שנשכת קשות את הלשון.‬
‫גם התפקודים המוטוריים שלך נפגעו בעווית.‬
‫אבל אתה תחזור לעצמך.‬
‫חשוב שתראה ושתשמע אותי.‬
‫אתה נזכר בה כשאתה רואה אותי?‬
‫אימא כל כך אהבה אותך.‬
‫כשהיא הרתה איתי, היא חשבה שתבחר בנו.‬
‫אבל נטשת אותה.‬
‫אני זוכרת את זה כאילו זה היה אתמול,‬ ‫כשירדנו מהמעבורת.‬
‫איך עמדתי לפניך.‬
‫פשוט גירשת אותנו.‬
‫אימא הייתה איתי על החוף.‬
‫היא ניסתה להסתיר ממני את הדמעות שלה.‬
‫ראיתי את המבט על פניה.‬
‫מלא ייאוש.‬
‫כל כך ריק.‬
‫היא הושיבה אותי בחול וביקשה שאחכה.‬
‫היא רצתה לדבר איתך,‬
‫אבל היא מעולם לא חזרה.‬
‫ישבתי שם במשך שעות…‬
‫כל הלילה, עד עלות השחר.‬
‫ילדה בת ארבע.‬
‫אז הדייגים הגיעו‬
‫ואז המשטרה.‬
‫כל כך הרבה אורות כחולים וסירנות.‬
‫גופתה נמצאה סמוך לחוף.‬
‫רצחת אותה.‬
‫אל תדאג.‬
‫לא אהרוג אותך.‬
‫אבל אהרוג את היקרים לך.‬
‫בדיוק כמו שעשית לי.‬
‫יונאס הוא היחיד שנשאר.‬
‫הלנה!‬
‫תפתח את הדלת?‬
‫בוקר טוב.‬
‫דיברתי עם הרופא‬
‫והוא הסכים שעדיף שסבך יטופל בבית.‬
‫מטפלים מהצלב האדום יגיעו בכל יום.‬
‫למה הרופא דיבר איתך?‬
‫תרצה עזרה?‬ ‫-לא, הכול בסדר.‬
‫אני כל כך מצטערת על מה שקרה לנינה.‬
‫איפה לשים אותו?‬
‫אולי כאן בסלון.‬
‫איך את מעזה…‬
‫כל זה!‬
‫כששמעתי מה קרה, חיפשתי אותך.‬
‫הלכתי לבית החולים, והרופא דיבר איתי.‬
‫אימא שלך לימדה בבית הספר שלנו?‬
‫שמה מריה רות'?‬
‫כן.‬
‫- פלו -‬
‫מה קרה בינה לבין סבא שלי?‬
‫תענה לטלפון.‬
‫אביא קפה ונדבר על הכול.‬
‫היא רוצה לספר לי הכול.‬
‫אתקשר אליך עוד מעט, בסדר?‬
‫היא מגיעה. נדבר אחר כך.‬
‫אני מבינה למה אימא שלי רצתה לחיות באי הזה.‬
‫למה קרעת את הדף ההוא מספר המחזור?‬
‫כי אימא שלי הופיעה בהם.‬
‫היא הייתה מאוהבת נואשות בסבא שלך,‬
‫אהבת חייה.‬
‫היה להם ילד יחד?‬
‫זה יהפוך אותי לדודה שלך.‬
‫סבא שלך הוא רוצח.‬
‫הוא רצח את אימא שלי.‬
‫רק בגלל שרצתה שיתמוך בבת שלו.‬
‫צר לי על נינה.‬
‫אבל היא הייתה מספרת לך.‬
‫היית מבין הכול לבד.‬
‫זה היה מוקדם מדי.‬
‫בוא.‬
‫הכול בסדר. רק טשטשתי אותך קצת.‬
‫הכול בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫הכול בסדר.‬
‫סמוך עליי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫"אם תקרא זאת, הרי שאני מתה.‬
‫ניסיתי הכול. נתתי לך את החופש שלך.‬
‫הראיתי לך כמה אני אוהבת אותך‬
‫בגופי ובנשמתי.‬
‫עכשיו עליי להבין שכל זה היה לשווא.‬
‫עליי להבין שהתעניינת רק בדבר אחד:‬
‫בשמך הטוב.‬
‫לילדה שנולדה מחוץ למסגרת הנישואין,‬ ‫פרי רומן אסור, לא היה מקום בחייך.‬
‫קיוויתי לרגע שאם תביט בבתך, יתעורר בך רגש.‬
‫לעולם לא אעזוב את האי הזה.‬
‫אולי חלק ממני יישאר בבתנו‬
‫ואת זאת תוכל לאהוב.‬
‫מריה שלך."‬
‫הכול בסדר?‬
‫סליחה.‬
‫אתה מהאי הזה?‬
‫אני לא מבינה את זה. זה האי שלך.‬
‫למה האי הזה שחור?‬
‫- האיים הפריזיים הצפוניים -‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬