Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
De gyönyörű vagy!
Rég nem láttalak.
Menj oda a nagyapádhoz részvétet nyilvánítani!
Miért én?
NÉGY HÓNAPPAL KÉSŐBB
Meddig folytatódik még ez így?
Közted és az apád közt.
Egyikőtöknek az okosabbnak kell lennie.
Jonas kedvéért is.
Mit csinál ez?
Megőrült?
Vegyetek csak!
Átvertük az öregeket. Tiszta pezsgő, egy kicsi narancslével.
Titok marad.
Bajorországba költözik.
Minden rendben lesz.
A hegyekben tiszta az élet.
Hé!
Na?
Tessék.
Az unokatestvéred különleges receptje.
Bajorországba költözöl?
Igen.
A nagynénémhez.
Hogy néz ez ki?
Hagyd!
A francba!
Mit akar?
Friedrich Hansen vagyok, Jonas nagyapja.
Nina Cohrs.
Örvendek.
Jonas…
Tudom, hogy…
alig volt kapcsolat köztünk.
Sokat megadnék azért, hogy még egyszer beszélhessek édesapáddal, de…
De talán itt a perc…
felidézni, hogy egy család vagyunk.
Ha a szigeten szeretnél maradni,
gondoskodom rólad.
Nyugodtan lakhatsz nálam, amíg 18 nem leszel.
Gondold át!
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
- Helló! - Szia!
Szia!
Na, milyen volt?
Többet nem nyaralok anyával és a húgommal.
Miért nem?
Mit csinál két felnőtt egy nyolcévessel?
Alkalmazkodniuk kell a szellemi szintjéhez.
Három hétig. Jó buli volt!
De az Insta-képeid jól néztek ki.
Ki ismerné be, hogy unalmas volt a nyaralás?
Üljünk oda!
Flo egyszerűen nem érti.
Hé!
Mit csinálnak bent?
Jöjjenek!
Ahogy bizonyára tudják,
Meineke tanár úr balesetet szenvedett Mallorcán.
Helena Jung vagyok, én veszem át a németórákat,
legalábbis amíg vissza nem tér.
Úgy esett, hogy az utolsó évükben tanítom önöket.
De a „esett” szónak más jelentése is van.
Ez a megbízás az utamba esett.
Talán pontosan ez az élet értelme.
Felvállalni azt, ami az utunkba esik.
Menjenek, sétáljanak egyet!
Ünnepeljék az életet!
Pontosan így szeretném eltölteni az első közös óránkat.
És gondoljanak Meineke tanár úrra is,
hogy gyorsan és teljesen felépüljön.
Jól van, indulás! Menjenek!
Máris idegesít.
- Mi történt Meinekével? - Valami Mallorcán.
Jó, de mi?
Kőomlás. Egy tengerparti sziklánál túrázott.
Baszki.
Remélem, hamar visszajön.
Meg akartam kérdezni, ráér-e két vagy három ember délután.
Költözöm, és be kell állítani a ruhásszekrényt. Egyedül nem megy.
- A hálószobába? - Igen.
A ruhásszekrény általában ott áll.
Benne vagyok. És Jonas is.
Persze.
Én is segítek.
Te jó ég! Bocsánat.
Kér még valaki a reggelimből?
Legalább nem érett sajt.
Délután háromkor jó? Nagyszerű.
A Seestrasse végén lakom. Ott csak egy ház van.
Sör is lesz.
Sosem ittál még sört, vagy mi van?
- Szia! - Szia!
Még nem voltál otthon?
Nem, nem fért bele.
Kukkolsz az Instán?
Követelek, na és?
De soha nem nyomsz lájkot.
- Ezzel már túl sokat kérsz. - Seggfej!
El az útból, lajhárok!
Csodás.
- Szia, Nina! Örülök, hogy itt vagy. - Helló!
A fiúk már a hálószobában vannak. Rájuk fér a segítség.
Nem hinném, hogy boldogulnak a szekrénnyel.
Igen, kétbalkezesek.
Tudsz linóleumot vágni?
Nem tudom.
- Majd meglátjuk. - Remek. Ezt akartam hallani.
Szóval, most jön a teteje.
Tehát…
Legalábbis azt hiszem.
Bárcsak érteném ezt a rajzot!
- Miért csúszik ki mindig? - Szilárdan kell tartania!
Neked kell tartanod.
Nem, önnek kell tartania!
Nem…
- Egy. Egy, kettő… - Kettő.
- Mehet? - Igen.
- Egy, kettő, három… - Kettő, három…
Így nem lesz jó.
Segíthetek?
Csak egy fadarab kellene egyenesre vágni a szélét.
Mindjárt megnézem.
- Ez talán jó lesz. - Remek.
Végre itt van, tanárnő.
Hívhattok Helenának, ha nem vagyunk az iskolában.
- Helena… - Ne!
Ne már!
Ez így jól van?
Nem tudom.
Ha stabilizálnánk az alját… Próbáljuk meg újra, jó?
- Gondolja? - Most ne rontsuk el!
Ennyi, kész. Köszönöm szépen, uraim.
Önök nélkül nem sikerült volna. Vagy nem ilyen lassan.
Elfelejtettük a hátlapot.
- Vagyis szét kell szednünk? - Igen.
Te jó ég! Mi történt, Nina?
Megvágtam magam.
Gyere ide! Ülj le!
Leveszem a cipődet, jó?
Fáj.
Az én hibám. Nagyon sajnálom.
Ha így vérzik, kórházba kell mennünk. Csak a biztonság kedvéért.
Van autója?
Sajnos nincs. Hívok egy mentőt.
A mopedemmel gyorsabban odaérünk.
Csak mentőt ne!
Rendben.
- Linót vágni is béna vagyok. - Lehúzhatod a foglalkozáslistádról.
Így még fontosabb lett az érettségi.
Szólj, ha hazaérsz, jó? Átviszem a biciklidet.
- Mehetünk? - Igen.
Akkor holnap.
Igen, holnap.
Jól van…
- Ez jó lesz? - Igen…
Köszönöm.
- Sok szerencsét! - Helló!
Ez szívás.
A biciklidet beraktam a garázsba.
Köszönöm.
Jobbulást!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Annyira gyönyörű itt!
Felidézte, miért hagytam ott a berlini koszt.
Nina jobban van?
Igen, jól van. Szerintem leginkább megijedt.
Hála Istennek! Bűntudatom volt.
Együtt vagytok?
- Nem. - Biztos?
Nem tudom. Meglátjuk.
A nap magányos harcos.
Ezt hogy érted?
Minden éjjel mintha az utolsó lenne.
De a nap sosem adja fel.
Ez nagyon szép.
Nagyon költői.
Legalábbis szerintem.
Rilke.
Rainer Maria,
a neve rövid formája, amelyen a legtöbben ismerik.
Persze önöket kivéve. Ne húzzuk az időt!
Azt javaslom, nézzenek utána az interneten.
Ezen a lapon a három legszebb verse olvasható.
Ossza ki őket! Mármint szerintem.
Ezzel lelepleztem az ízlésemet.
Holnapra mindenki írjon egy verset,
mégpedig Rilke stílusában.
Tudom, hogy nehéz feladat, de így fejlődik az ember.
Szakmai segítség kellene. Ez a versírás kikészít.
Várj, jövök!
Hadd fogjam meg!
Jól van, kapaszkodj belém! Így jó?
Úgy érzem magam, mint egy nagyi.
Akkor üljünk le, nagyi!
Aztán hozok valamit inni, jó?
Szépen, lassan.
A nyugalom az erő titka.
Ne olyan gyorsan!
Itt befordulunk.
Most a hölgy táskáját kérem.
Foglalj helyet!
Víz vagy gyümölcslé?
Lehet sör is?
Sör. Persze, nem gond.
Nagyon szép lett.
Olvasd fel újra a végét!
„Hallgasd csendesen
Hallgasd némán”
Hölgyvendég!
Micsoda meglepetés!
Ehetnénk együtt valamit.
Szeretnéd?
Miért ne?
Rilke stílusában írni?
Kis híján csak a szerencsében bízhattam, de Jonas megmentett.
Tényleg?
Tud írni?
Családi vonás.
Jonas elmesélte, hogy az apja író akart lenni.
Anyának mondta, amikor még kicsi voltam.
Tényleg így volt?
Lehet, hogy mondott ilyet egyszer.
Valószínűleg az íróasztalomnál látott gyerekkorában.
Megkaphatom a vajat?
Ön is írt?
Nem.
Nem akartam 20 évesen a híd alatt végezni.
Ezért maradtam a dolgozatok javítása mellett.
Elolvashatom?
A verset.
Mindenképpen.
De csak ha nem osztályozza le.
Ne félj, kedvesem! A nyugdíjas tanár…
már nem osztályoz.
És?
Mit gondol róla?
Rilkéből csak egy van.
Nem akarlak megsérteni,
nem is a te hibád, ha a tanár buta ötleteket sugall nektek.
Megkaphatom a kolbászt?
Köszönöm szépen.
„Hallgasd csendesen, hallgasd némán
Felkészülve minden csatára
Nézz az égre, reménnyel telve
Hol a csillag bejárja útját
Mert a Nap harcos
Ha el is bukik, újra felkel”
Jonas?
Van egy perce?
Nagyon szép verset írtál.
Köszönöm.
Főleg amelyiket Nina olvasott fel.
Az jobban tetszett?
Igen, egy kicsit.
Sajnálom, tanárnő.
Helena.
De az iskolában vagyunk.
De nincs itt senki.
Komolyan mondom.
Gyönyörű vers volt. Nagyon tehetséges vagy.
Régóta írsz?
Mindig is írtam.
Elolvashatom?
Megmutattad már valakinek?
Ha van mit mutatnod, és bízol a munkáidban,
tőlem csak őszinte véleményt kapsz.
Értem.
Jonas!
Itt vagyok.
- Jól meg tudod ijeszteni az embert. - Szia!
Ez az enyém?
Attól tartok.
Bejössz?
Helyezd kényelembe magad! Gyorsan lezuhanyozom.
A nappali arra van.
Rendben.
Két perc.
És?
Sajnálom.
Nem… bocsáss meg!
Hé!
Bocsánat.
Minden rendben?
A tanárom vagy.
Felnőttek vagyunk.
Senkinek sem tartozol elszámolással.
Semmit sem kell mondanod.
De szerintem kellemes volt.
Jaj, Nina! Olyan hülye vagy.
Hihetetlen, hogy Jonas kikezdett Junggal.
Vagy meghülyültem?
Nem.
Nem hülyültem meg.
Azt hittem, rád van kattanva.
Amit eddig olvastam, jó volt. Mindenki kezd kis Rilke lenni.
Van, aki nem is kicsi.
Kérem, folytassák otthon!
Mindjárt jövök.
- Szólj Jonasnak, hogy sietek! - Oké.
Tanárnő!
Beszélhetnénk?
Igen, persze.
Bűntudatom van
a jegy miatt, amit a Rilke-versemre adott.
- Sosem kaptam ilyen sok pontot németből. - Megérdemelte.
Sajnos nem.
Jonas érdemli meg.
Ezt hogy érti?
Nem jutottam semmire.
Annyi tehetségem van az íráshoz, mint egy baracknak.
Érdekes kép. Annyira azért nem tehetségtelen.
Nagyon vicces.
Mindenesetre Jonas segített.
A szerelme jeleként.
Ha szerelemből volt, nem bűn.
Mióta vannak együtt? Nem tudtam róla.
Régóta ismerjük egymást.
Ha megígéri, hogy a jövőben legalább megpróbál írni,
változatlanul hagyom a jegyét.
Mondjuk úgy, hogy megelőlegezett jutalomként.
De figyelni fogom.
Később felhívlak.
Szia!
Mit kellett megbeszélnetek?
Bűntudatom volt.
Elmondtam neki, hogy nem én írtam a verset.
- Erről velem is beszélt. - Miért?
Mert elég okos.
Biztosan el akarod adni a házat?
Nem tudom.
Úgy értem,
csak a port fogja.
Legalább várhatnál vele egy kicsit.
- Mit mond a nagyapád? - A nagyapám…
- Durva volt, amit mondott. - Mondhatjuk.
Lassan kezdek rájönni, miért nem beszélt vele az apám.
Folyton azt sugallja, hogy nem vagy elég jó.
Ha nem akartam megenni a zöldséget,
anya ráültetett erre.
Felváltva etetett engem és a lovacskát.
A végére a fele a földre került.
A lovat korholta, amiért nem ette meg.
De legalább megetetett velem egy kis vitamint.
Tudom, hogy félsz.
Mert elvesztetted.
Engem nem veszítesz el.
Kedves szülők, diákok, kollégák!
Nagy megtiszteltetés kicsinyke színpadunkon üdvözölni
a köszöntőt elmondó volt igazgatónkat,
dr. Friedrich Hansent!
Drága Hansen tanár úr, nem túlzást azt mondani,
hogy Ön nélkül nem lenne mit ünnepelnünk ma.
Azt hittem, már vége.
Ez azért erős túlzás.
Az Oktatási Minisztériumban ma is jól ismerik a nevét.
Csakugyan?
De még mennyire!
Amikor a tartományi vezetés a '80-as évek közepén be akarta zárni az iskolát,
mert…
Azt nézd!
…gyönyörű kis szigetünk elérte a demográfiai mélypontot,
változott a tartományi kormány.
- Itt az esély. - Szerencsére…
Az új oktatási miniszter az egyik régi főiskolai barátom volt.
A főiskolai barátok pedig ismernek néhány titkot egymásról,
amelyek nem kerülhetnek napvilágra.
Lindemann asszony,
elismerem, hogy az eszközöket néha a körülményekhez kell igazítani.
A közjó érdekében.
Nagypapa? Figyelj!
Már jól vagyok.
Hozzon egy széket!
Nincs ok az aggodalomra.
És?
Most meg vörösbort akar.
- Segíthetek valamit? - Nem, minden rendben.
Lefeküdt, és azt mondja, a bor segít neki aludni.
Biztos jó ötlet bevinni az egész üveget?
Ismeri Jungot?
A nagyapád. Ismeri Jungot?
Miért ismerné?
Mert nagyon furcsán néztek egymásra.
Ne nézz rám úgy, mintha őrült lennék! Így volt.
Rendben.
Mindjárt jövök, csak felviszem a piáját.
- Mindenki megőrült. - Hallottam.
Nem olyan komoly az egész.
Azt hiszed, tényleg a borra van szükséged?
Nem hiszem, tudom. A kettő közt van némi különbség.
Nina is itt van?
Ez elég kellemetlen nekem.
Egyszerűen mondd neki azt, hogy elfelejtettem inni.
Ne aggódj!
Jó, lehet, hogy őrültnek tartasz, de a saját szememmel láttam.
- Mit láttál? - Azt, ahogy Jung megjelent.
A nagyapád úgy nézett rá, mint a kísértetre, és elájult.
Jó, tényleg őrült vagy.
Ez még nem minden. Jung ugyanúgy nézett rá.
Mintha provokálni akarta volna. És rövidre vágta a haját.
- Egyáltalán nem láttad, igaz? - Nem.
Hiszel nekem?
Felejtsd el! Jó éjt!
Nina.
Nina, várj! Magyarázd el újra, jó?
Óvatosan!
Figyelj…
Nem akarok veszekedni veled.
Jonas?
Jonas!
A francba!
11:37
Tempósabban!
- Fuss te! - Mi a baj?
Egész délelőtt morogsz.
Ma reggel láttam a ribancot kijönni tőlük.
Jungot?
- Viccelsz? - Nem, Jonasnál volt.
Mekkora seggfej!
Megcsókol, aztán megdugja azt a hülye ribancot. Nem értem.
- Talán a nagyapjánál volt. - Ja, persze.
Annyira furán nézett rá.
Te is láttad? Akkor nem csak képzeltem.
A legőrültebb az benne, hogy apám is látta Jungot.
Ma reggel mesélte, a reggelinél,
hogy volt egy tanár, aki pont így nézett ki.
Rövid vagy hosszú hajú?
Olyan, ahogy tegnap nézett ki. Gondolom, rövid.
Nina! Jule! Mit csináltok?
- Futás, nem beszélgetés! - Hagyj már!
Klausen tanárnő, legyen szíve!
Jobban vagy?
Igen, jobban érzem magam.
De jobban örülnék, ha ma nem mennél iskolába.
Kihívjuk az orvost?
Nem, jól vagyok.
De akkor mehetnék az iskolába.
Vagy a tanárnő az oka?
Nina látta, hogy bámultad.
Aztán elájultál.
Nina kísérteteket lát.
Ismered Jung tanárnőt?
Jung? Szóval ez a neve?
Ezt az ajtónál találtam reggel, de Ninával nem találkoztam.
Szóval akkor nem ismered?
Nem, honnan ismerném?
Muszáj bemennem. Hívj, ha van valami!
A régi évkönyveket még nem digitalizálták, de a könyvtárban megvannak.
Különben a városi levéltárba kell elmenned.
Köszönöm.
Mit akart? Talán segíthetek.
Régi évkönyveket keres, az iskola történetéről kell írnia.
Mindegy. Nem az én tárgyam.
A TANTESTÜLET 1986-BAN
Ha Ninát keresed, a könyvtárban van.
- Miért keresném Ninát? - Nem tudom. Mondd el!
Néha van egy olyan érzésem, hogy bolond vagy.
Szép napot!
KLAUS MANN ISKOLA ÉVKÖNYV 1985
De hülye vagy! Én otthon maradtam volna.
A és T, illetve G és C.
A TANTESTÜLET 1985-BEN
MARIA ROTH NÉMET NYELV
Egyszerre voltak Mallorcán Meineke tanár úrral.
Mit akar Jonastól?
Miért jött a szigetünkre?
Most már érted?
Őszintén válaszoljak?
Jó, elmondom újra.
Szóval, az adenin és a timin összetartozik.
Jonas!
Jó napot!
Várj egy kicsit!
Éppen a könyvtárba megyek.
Meg kell ígérned, hogy ha a nagyapádnak kell valami,
értesítesz.
Rendben. Köszönöm.
- Mi a mai programod? - Nem a biológia.
- Akkor holnap. - Éljen!
Nina?
Jonas?
Hol voltál ma?
A nagyapám nem volt jól.
Igen, hallottam. Mi történt?
Tudod, hogy itt van-e Nina?
Nem, azt hiszem, már elment.
A könyvtárban voltam, az üres.
Jonas.
A tegnap este gyönyörű volt.
Igen? De hova tűnt a kölcsönzési jegy?
Akkor gyorsan jöjjön be!
Jó napot, tanárnő!
- Helló! - Helló!
Helló!
Jung tanárnő.
- Miben segíthetek? - Nem akarok zavarni.
Adódott egy kis vészhelyzet. Tudni adni egy kis ragasztószalagot?
A dobozaimnak.
- Máris elköltözik? - Nem, még a beköltözés. Szörnyű.
Hogy tetszik a kis szigetünk?
Soha nem akarok elmenni.
Ha akarja, szívesen megmutatom a helyi kocsmákat.
Mármint azt az egyet.
Mondja csak, akad némi zsinór is?
Itt már jól néz ki, nem?
Igen, ott…
Ott is megcsináljuk.
Miket találsz! Mit árul el ez rólad?
Idehoznád azt a kurva zsákot?
Nem tudnak máshol dugni ezek a rohadt turisták?
Tudod, hol van Nina?
Nem kérdezted már meg egyszer ma?
- Lehet. Hol van? - Talán kerül téged.
- Nem volt a könyvtárban? - Nem, csak Jung tanárnő.
- Bassza meg! - Mi az?
Semmi.
- Akkor miért nézel így? - Igen, miért?
Fogd be!
Ott van még a biciklije?
- Láttad, amikor eljöttél? - Passz.
Fenébe, erre nem gondoltam!
Sziasztok, itt Nina! Nyitvatartási időn kívül hívtatok.
TALÁLKOZNUNK KELL. SÜRGŐS. JONAS.
HOL?
Nina eltűnt.
- Bejöhetek? - Igen, persze.
Mi az, hogy „eltűnt”?
- Kikapcsolta a mobilját. Senki sem látta. - Ma délután láttam a könyvtárban.
Mondott valamit?
Nina féltékeny.
Sajnos reggel látott eljönni tőletek.
A francba!
Valószínűleg biciklizni ment a környékre.
Sajnálom.
Nem akartalak ilyen helyzetbe hozni.
- Mégis megtetted. - Akartalak.
És ezért éjjel beosonsz mások házába?
- Ki tesz ilyet? - Várj!
Nem úgy tűnt, hogy zavar.
Van itt borospohár?
A mosogató felett.
Ez a szüleid háza?
Igen, itt laktak.
- Egy évvel ezelőttig. - A balesetig.
Szörnyű. Hallottam róla.
Talán be kellene fejeznünk.
Már egyáltalán nem tudom, mi a helyes, és mi nem az.
Én tudom, mi a helyes.
Írnod kell.
Ezt a nagyapámnak mondd!
Meggyőzte apát, hogy az írók az utcán végzik.
Ha nem vagyok Schiller, Goethe vagy Kafka, nem is próbálhatom meg.
Nem fogod az utcán végezni.
És nem kell elszámolnod arról, hogy mit teszel az életeddel.
Kisétálok az ajtón.
Csak barátok leszünk.
Nina megnyugszik.
Három gyereketek lesz.
És írsz egy regényt.
Valóra váltod az álmod.
Várj…
Jól áll neked a rövid haj.
Hol voltál?
- Találkoztam valakivel. - Ninával?
Vagy a tanárnővel?
Ő legalább hisz az írásaimban, és abban, hogy érek valamit.
Apánál talán bevált ez, de engem nem állítasz meg.
Jonas!
Kelj fel!
Megtalálták Nina holttestét a parton.
Nina!
Istenem! Nem!
Nina!
Istenem! Nem!
A nagyapjának volt már rohama?
Előfordult epilepszia a családban?
Ha végzett, kapjon 50 milligramm sedatint.
- Igen. - Köszönöm.
Vannak ismert esetek a családodban?
Nem tudom.
Otthonra majd kap nyugtatót.
Tessék!
Legjobb, ha hazamegy és lepihen.
A nagyapja állapota stabil. Ez jó jel.
- Hazakísérné a barátját? - Persze.
Ne aggódjon, értesítjük, ha a nagyapja magához tér.
Megígérem.
Figyelj!
Az orvos azt mondta, vedd be!
Nem akarom bedrogozni magam.
Hol van Jule?
Nina anyjával.
Nem értem.
Nina sosem hagyta volna, hogy meglepje a dagály.
Le tudnád szűkíteni az időt?
Amit Ninának mondtál az apukád tanárnőjéről.
Mikor volt ez?
Nagyjából…
1984 és 1988 között kellett lennie.
Hiányzik egy oldal.
- Jó napot! - Jó napot!
Helena Jung. Az apámhoz, Friedrich Hansenhez jöttem.
Itt van.
A KLAUS MANN ISKOLA 1985-ÖS VÉGZŐSEI
FRIEDRICH HANSEN ISKOLAIGAZGATÓ ÉS MARIA ROTH NÉMETTANÁRNŐ
Írd be a nevét!
MARIA ROTH – KERESÉS
HOLTAN TALÁLTAK EGY NŐT AZ ÁRAPÁLYSÍKSÁGON
Ez négy évvel későbbi.
„A Klaus Mann Iskola volt némettanárát, Maria Rotht
tegnap reggel holtan találták a nagy partszakaszon.
A mentők szerint megfulladt.
További részletekről vagy esetleges idegenkezűségről még nem kaptunk hírt.”
Nyugalom.
Az orvos azt mondta, nem beszélhetsz,
mert túl erősen haraptál rá a nyelvedre.
A motoros funkcióid is csökkentek a görcsroham miatt.
De idővel minden visszatér.
A legfontosabb, hogy látsz. És hallod, amit mondok.
Eszedbe jut, amikor engem látsz?
Anya nagyon szeretett.
Amikor terhes volt velem, tényleg azt hitte, hogy minket választasz.
De elhagytad.
Még mindig előttem van, amikor kiszálltunk a kompról.
Hogyan álltam előtted.
Te pedig egyszerűen elküldtél minket.
Anya velem volt a parton.
Megpróbálta elrejteni a könnyeit.
De láttam az arckifejezését.
Annyira kétségbeesett volt.
Olyan üres.
Leültetett a homokba, és azt mondta, várjak.
Beszélni akart veled,
de sosem jött vissza.
Órákig ültem ott…
egész éjjel, hajnalig.
Egy négyéves lány!
Aztán jöttek a halászok,
a rendőrség.
Kék fények és szirénák mindenütt.
A fövenyen találták meg a testét.
Megölted.
Ne aggódj!
Nem veszem el az életed.
De a szeretteidet mind megölöm.
Ahogy te tetted velem.
Már csak Jonas van hátra.
Helena!
Kinyitod az ajtót?
Jó reggelt!
Beszéltem az orvossal,
és beleegyezett, hogy itthon ápolják.
A Vöröskereszt mindennap küld majd gondozókat.
Miért beszélt veled az orvos?
- Segítsünk? - Nem, köszönöm.
Nagyon sajnálom, ami Ninával történt.
Hová vigyük?
Talán ide, a nappaliba.
Hogy mered?
Ez az egész!
Amikor megtudtam, mi történt, kerestelek.
Elmentem a kórházba, és az orvos beszélt velem.
Az anyád az iskolánkban tanított?
Maria Roth a neve?
Igen.
Mi köze volt a nagyapámhoz?
Vedd fel!
Hozok egy kávét, és mindent megbeszélünk.
Mindent el akar mondani.
Utána azonnal felhívlak, jó?
Jön. Majd beszélünk.
Annyira megértem, miért akart az anyám a szigeten élni.
Miért tépted ki az évkönyv lapját?
Mert benne volt az anyám.
Végtelenül szerelmes volt a nagyapádba.
Élete szerelme volt.
Gyerekük született?
Akkor a nagynénéd lennék.
A nagyapád gyilkos.
Megölte az anyámat.
Mert megkérte, hogy gondoskodjon a lányáról.
Ninát sajnálom.
De beszélt volna veled.
Magadtól is rájöttél volna.
Még túl korai lett volna.
Gyere!
Semmi baj. Kicsit elzsibbasztottalak.
Nincs baj.
Jól van.
Semmi baj.
Hidd el!
Minden rendben.
Semmi baj.
Minden rendben.
Amikor ezt olvasod, már nem élek.
Mindent megpróbáltam. Szabadságot adtam neked.
A testem minden porcikájával,
a lelkem minden morzsájával mutattam, mennyire szeretlek.
Most már tudnom, hogy minden értelmetlen volt.
El kell fogadnom, hogy téged csak egy dolog érdekel.
A jó híred.
Egy titkos viszonyból született törvénytelen gyerek,
ez nem fér bele a képbe.
Legalább annyit reméltem,
hogy a lányod látványa megérinti a szíved.
Sosem hagyom el a szigetet.
Talán a lányunkban itt marad belőlem valami,
amit képes leszel szeretni.
A te Mariád.
Minden rendben?
Bocsánat.
A szigetről jöttél?
Nem egészen értem. Ez itt a szigetetek.
Miért csak ez fekete?
ÉSZAKI-FRÍZ-SZIGETEK
A feliratot fordította: Vass András