Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du är ju helt underbar.
Jag har inte sett dig här på ett tag.
Gå till din farfar och beklaga sorgen.
Varför just jag?
FYRA MÅNADER SENARE
Hur länge ska det här pågå?
Mellan dig och din far.
En av er måste vara lite storsint.
För Jonas skull också.
Vad gör han?
Är han galen?
Varsågod. Vi lurade gamlingarna. Det är bubbel med apelsinjuice för att dölja det.
Ingen märker nåt.
Han flyttar till Bayern.
Det ordnar sig.
Det finns ingen synd uppe i bergen.
Hördu…
Nå?
Varsågod.
Din kusins speciella recept.
Ska du flytta till Bayern?
Ja.
Jag kan bo hos min faster.
Vad är det här för en röra?
Bort med tassarna!
-Fan. -Fan.
Vad vill han?
Jag heter Friedrich Hansen. Jag är Jonas farfar.
Nina Cohrs.
Angenämt.
Jonas…
Jag vet att vi har haft väldigt lite kontakt med varandra.
Jag hade gett så mycket för att få prata med din far igen, men…
Nu kanske det är dags att komma ihåg att vi är en familj trots allt.
Om du vill stanna kvar på ön tar jag hand om dig.
Du är välkommen att bo hos mig tills du fyller 18.
Fundera på det.
ETT ÅR SENARE
-Hej! -Hej.
-Hur var det?
Inga fler semestrar med min mor och syster.
Varför inte?
Vad ska två vuxna göra med en åttaåring?
De får anpassa sig till hennes intellektuella nivå, i tre veckor. Kul!
-Men dina foton på Insta såg kul ut. -Vem erkänner att semestern är tråkig?
Låt oss sitta där borta.
Flo fattar helt enkelt inte.
Du…
Vad gör ni här inne?
Följ med mig.
Som ni säkert vet så råkade herr Meineke ut för en olycka på semester på Mallorca.
Jag heter Helena Jung. Jag tar över hans tyskundervisning.
Åtminstone tills han återvänder.
Det slumpar sig så att jag ska guida er igenom ert sista år.
Men ordet "slump" har faktiskt en annan betydelse.
Det här jobbet bara dök upp.
Det är kanske meningen med livet, att acceptera nåt som bara dyker upp.
Kom igen. Gå och ta en promenad.
Fira livet.
Precis så vill jag att vår första sammankomst blir.
Skänk en tanke till herr Meineke för ett snabbt och fullständigt tillfrisknande.
Okej, gå nu.
Hon irriterar mig redan.
-Vad hände med herr Meineke? -Nåt på Mallorca.
Så klart, men vad?
Klippras. Han vandrade bland klipporna vid havet.
Fan.
Hoppas han snart är tillbaka.
Hej, jag undrar om några av er har lite tid över i eftermiddag.
Jag flyttar in och behöver hjälp med en garderob. Jag klarar det inte själv.
-I ditt sovrum? -Ja. Det är där garderober brukar stå.
Jag ställer upp. Och Jonas också.
-Ja. -Jag kan också hjälpa till.
Herregud. Förlåt.
Nån mer som vill ha lite av min frukost? Det är åtminstone ingen illaluktande ost.
Vad sägs om 15:00? Toppen.
Jag bor i slutet av Seestraße. Det finns bara ett hus. Det kommer att finnas öl.
Har du aldrig druckit en öl förr?
-Hej. -Hej.
Har du inte varit hemma?
Nej, jag hann inte.
Förföljde du mig på Insta?
-Jag följer dig. Och? -Men du lämnar aldrig nån like.
-Det är att kräva för mycket. -Skitstövel.
Ur vägen, era sölkorvar!
Toppen.
-Hej, Nina. Kul att du är här. -Hej.
Killarna är där uppe i sovrummet. De behöver nog hjälp.
Det verkar inte som om de klarar det.
Tummen mitt i handen.
Kan du skära golvbeläggning?
Ingen aning.
-Vi får se hur det blir. -Toppen. Precis vad jag ville höra.
Den här måste nog sitta på överdelen.
Åtminstone tror jag det.
Om jag bara visste vad jag tittar på.
-Varför glider den alltid ut? -Håll fast ordentligt, fru Jung.
-Du måste hålla fast. -Nej, du måste hålla fast!
Nej…
-Ett. Ett, två… -Två.
-Redo? -Ja.
-Ett, två, tre… -Två, tre…
Det funkar inte.
TILL: BERLIN SCHÖNEFELD PALMA DE MALLORCA
Kan jag hjälpa dig?
Jag letade efter en bit trä för att skära kanterna rakt.
Låt mig ta en titt.
-Den här, kanske. -Toppen.
Där är du ju, fru Jung.
Du kan säga Helena så länge vi inte är i skolan.
-Helena… -Låt bli!
Åh, jösses!
Är det här rätt?
Jag vet inte.
Om ni försöker stabilisera botten… Vi försöker igen, okej?
-Tycker du det? -Men gör rätt den här gången.
Så där, klart. Tack så mycket, mina herrar.
Det hade inte gått utan er. Inte så här långsamt, i alla fall.
Vi glömde bakstycket.
-Måste vi ta isär allt igen? -Ja.
Herregud. Nina, vad hände?
Jag skar nog mig själv.
Kom hit. Sätt dig.
Jag ska ta av din sko.
Det gör ont.
Det var mitt fel. Förlåt mig.
Så som det blöder borde vi åka till sjukhuset. För säkerhets skull.
Har du bil?
Tyvärr inte. Jag ringer efter en ambulans.
Min moped tar oss dit snabbare.
Snälla, ingen ambulans.
Okej.
-För korkad för att skära mattor. -Stryk det jobbet från listan.
Nu behöver du ditt slutbetyg mer än nånsin.
Hör av dig när du är hemma. Jag kommer förbi med din cykel.
-Redo? -Ja.
Vi ses imorgon.
Vi ses.
Okej…
-Klarar du dig? -Ja.
Tack.
-Lycka till. -Hej då.
Det suger.
Jag ställde din cykel i garaget.
Tack ska du ha.
För en snar bättring.
-Godmorgon. -Godmorgon.
Det är så vackert här.
Nu minns jag varför jag lämnade smutsiga Berlin.
Mår Nina bättre?
Ja, hon mår bra. Jag tror att chocken var det värsta.
Gudskelov. Jag känner mig så skyldig.
Är ni två ett par?
-Nej. -Är du säker?
Ingen aning. Vi får väl se.
Solen är en ensam kämpe.
Vad menar du?
Varje kväll är som föregående kväll.
Men man kan inte hålla solen nere.
Det var vackert.
Väldigt poetiskt.
Tycker jag, i alla fall.
Rilke.
Rainer Maria. Det är den korta delen av namnet som är bekant för de flesta.
Förutom alla ni, förstås. Vi håller det kort.
Använd internet för att kolla upp honom. Här finns tre av hans vackraste dikter.
Dela ut dem. Det tycker åtminstone jag.
Nu vet ni alla vilken sorts dikter jag gillar.
Jag vill att ni skriver en dikt till imorgon. Och den ska låta som Rilke.
Jag vet att det är en svår uppgift. Men den hjälper er att växa.
Jag behöver proffshjälp. Dikten tar kål på mig.
Vänta, jag kommer.
Jag kan ta den där.
Okej. Håll fast. Är det bra så här?
Jag känner mig som en farmor.
Då sätter vi oss, farmor.
Jag hämtar nåt att dricka, okej?
Lugnt och fint.
Styrkan finns i lugnet.
Inte så fort.
Och här kommer kurvan.
Och nu, din väska, frun.
Sitt ner, är du snäll.
Vatten eller juice?
Vad sägs om en öl?
En öl. Visst, inga problem.
Det blev mycket vackert. Läs slutet igen, är du snäll.
"Lyssna i stillhet
lyssna i tystnad"
Dambesök!
Det var en riktig överraskning.
Vi kan ta en bit mat ihop.
Vill du det?
Varför inte?
Måste du skriva som Rilke?
Jag blev nästan sjuk av lycka, men Jonas räddade mig.
Verkligen?
Kan han skriva?
Det ligger i släkten.
Jonas sa att hans far ville bli författare.
Han sa det till mamma när jag var liten.
Är det sant?
Han kan ha sagt det nån gång.
Han såg mig nog vid mitt skrivbord när han var liten.
Kan du skicka smöret?
Skriver du också?
Nej.
Jag ville inte bo på gatan vid 20 års ålder.
Därför föredrog jag att rätta uppsatser.
Får jag läsa den?
Dikten.
Självklart.
Om du inte betygsätter den.
Oroa dig inte, älskling. En pensionerad lärare…
…sätter inte betyg.
Nå?
Vad tycker du?
Det finns bara en Rilke.
Ta inte illa upp, pojke.
Du kan inte hjälpa om din lärare sätter griller i huvudet på dig.
Kan du skicka korven?
Tack.
"Lyssna i stillhet, lyssna i tystnad
Beväpnad för alla motgångar
Se upp mot himlen, full av hopp
Stjärnan vandrar på sin väg
För solen är en kämpe
Även om den går ner, går den upp igen"
Jonas?
Har du ett ögonblick?
Du skrev en mycket vacker dikt.
Tack.
Framför allt den som Nina läste.
Gillade du den mer?
Tja, lite grann.
Jag beklagar, fru Jung.
-Helena. -Vi är i skolan.
Men det är ingen här.
Jag menar allvar. Det var en vacker dikt. Du är väldigt begåvad.
Har du skrivit länge?
Jag har alltid skrivit.
Får jag läsa nåt av det? Har du visat det för nån?
Om du vill visa mig nåt, och det känns bekvämt för dig,
då kan du räkna med en ärlig åsikt.
Uppfattat.
Jonas!
Jag är här.
-Du kan verkligen skrämma folk. -Hej.
Är det till mig?
Jag är rädd för det.
Vill du komma in?
Känn dig som hemma. Jag hoppar in i duschen. Vardagsrummet ligger där.
Okej.
Två minuter.
Nå?
Jag beklagar.
Nej. Förlåt mig.
Du…
Förlåt mig.
Är allt okej?
Du är min lärare.
Vi är båda vuxna. Du måste inte svara inför nån.
Du behöver inte säga nåt.
Det var trevligt igår.
Jösses, Nina. Du är så korkad.
Jonas och Jung verkar ha en grej ihop.
Eller börjar jag bli galen?
Nej.
Jag är inte galen. Och jag som trodde att han gillade dig.
Det jag har läst hittills har varit bra. Ni börjar alla bli små Rilkes.
Vissa ännu bättre.
Fortsätt jobba hemma.
Jag kommer strax.
-Säg till Jonas att jag kommer strax. -Okej.
Fru Jung. Får jag prata lite med dig?
Ja, naturligtvis.
Jag har så dåligt samvete på grund av betyget du gav mig för min Rilke-dikt.
-Jag har aldrig haft högsta betyg i tyska. -Men du förtjänade det.
Tyvärr inte. Jonas förtjänade det.
Vad menar du?
Jag klarade inte av uppgiften.
Jag är lika bra författare som en krossad aprikos.
Intressant bild. Så talanglös är du faktiskt inte.
Mycket lustigt.
Hur som helst så hjälpte Jonas mig. Kärt arbete för honom.
Man låtsas inte se hjärtesaker. Hur länge har ni varit ihop? Jag visste inget.
Jag har känt honom länge.
Om du lovar att du åtminstone försöker skriva
lämnar jag ditt betyg som det är.
Som belöning för ännu ej fullgjorda handlingar.
Jag håller ett öga på dig.
Jag ringer sen.
Hej då.
Vad diskuterade ni?
Jag hade dåligt samvete.
Jag sa att jag inte skrev dikten själv.
-Hon pratade med mig om det också. -Varför gjorde hon det?
För att hon är ganska klyftig.
Vill du verkligen sälja huset?
Jag vet inte.
Men alltså… Allt bara samlar damm.
Du kan väl fundera lite till.
-Vad säger din farfar? -Ja, han…
-Han var oförskämd häromdagen. -Det kan man nog säga.
Jag börjar förstå varför min far slutade prata med honom.
Han får en att tro att man inte duger.
Om jag inte åt mina grönsaker
brukade mamma sätta mig här.
Hon matade mig och hästen om vartannat.
Hälften hamnade på golvet.
Hon skällde på hästen för att den inte ätit upp allt.
Men hon fick åtminstone i mig lite vitaminer.
Jag vet att du är rädd.
För att du förlorade henne.
Du kommer inte att förlora mig.
Kära föräldrar, kära elever, kära personal.
Det är en ära att välkomna min företrädare upp på vår lilla scen.
Vår huvudtalare och rektor under många år här, dr Friedrich Hansen.
Käre herr Hansen, det är ingen överdrift att påstå
att utan dig skulle vi inte ha ett jubileum att fira.
Jag trodde att det var klart.
Det är en överdrift.
De minns fortfarande ditt namn på utbildningsministeriet i Kiel.
-Säger du det? -Ja.
När Kiels styrande ville stänga vår skola på 80-talet,
för att de…
Titta.
…hade vår vackra lilla ö nått sitt lägsta befolkningstal nånsin.
Då kom ett nytt styre.
Det här är vår chans.
Den nya utbildningsministern var min gamla universitetskompis.
Och universitetskompisar känner till hemligheter
som inte är avsedda för allmänheten.
Fru Lindemann,
jag medger att man ibland måste anpassa tillgångarna efter omständigheterna.
För det allmänna bästa.
Farfar? Du…
-Jag mår bra nu. -Ta hit en stol.
Ingen anledning att oroa sig.
Och?
Nu vill han ha rödvin.
-Kan jag hjälpa till med nåt? -Nej, det går bra.
Han ligger i sängen och påstår att vinet hjälper honom att sova.
Ska du verkligen ta med hela flaskan?
Känner han Jung?
Din farfar. Känner han henne?
Varför skulle han det?
För de tittade så konstigt på varandra.
Titta inte på mig som om jag är galen. Så var det.
Okej.
Jag kommer strax. Jag ska ge honom hans alkohol.
-Alla har blivit galna. -Jag hörde det där.
Det är faktiskt inte så illa.
Tror du verkligen att vin passar bra just nu?
Jag tror inte det, jag vet det! Det är en subtil skillnad.
Är Nina kvar?
Det här är inte så trevligt för mig.
Säg bara till henne att jag drack för lite vatten idag.
Oroa dig inte.
Du kanske tror att jag är galen, men jag såg det med mina egna ögon.
-Vad såg du? -Hur Jung betedde sig i skolan.
Din farfar såg på henne som om hon var ett spöke och svimmade.
Okej, du är galen.
Det är inte allt. Hon såg på honom likadant.
Nästan som om hon ville provocera honom. Och hon var kortklippt.
-Du såg henne inte, eller hur? -Nej.
Tror du mig?
Glöm det. God natt.
Nina, vänta. Förklara det igen, okej?
Ur vägen.
Du… Jag vill inte gräla med dig.
Jonas?
Jonas!
Fan.
Sätt lite fart!
-Varför springer inte du? -Vad är det?
Du har varit konstig hela morgonen.
Jag såg subban komma ut ur hans hus i morse.
Jung?
-Skämtar du? -Nej, hon kom ut ur hans hus.
Vilken skitstövel. Han kysser mig och knullar den där subban. Jag fattar inte.
-Hon kanske var där med hans farfar. -Ja.
Han tittade konstigt på henne.
Såg du det med? Då var det inte inbillning.
Det galnaste är att min far också såg Jung.
I morse berättade han att han haft en lärare som liknade henne på pricken.
Kort eller långt hår?
Som hon såg ut igår. Antagligen kort hår.
Nina! Jule! Vad sysslar ni med?
-Spring på, prata inte. -Låt mig vara.
Fru Klausen, var inte så hjärtlös.
Mår du bättre?
Ja, jag mår bättre.
Men jag skulle föredra om du inte går till skolan idag.
Ska vi ringa efter en läkare?
-Det är ingen fara. -Men då kan jag gå till skolan.
Är det på grund av min lärare?
Nina såg hur du stirrade på henne.
Sen svimmade du.
Nina ser spöken.
Känner du fru Jung?
"Fru Jung?" Heter hon det?
Det här låg vid dörren i morse, men jag såg inte Nina.
Så du känner inte fru Jung?
Nej, var skulle jag känna henne ifrån?
Jag måste till skolan. Ring om det händer nåt.
De gamla årsböckerna finns inte online, men man kan låna dem i biblioteket.
Annars får du bege dig till stadsarkivet.
Tack.
Vad ville hon? Jag kanske kan hjälpa till.
Hon letar efter gamla årsböcker för ett projekt om skolans historia.
Strunt samma. Inte min avdelning.
VÄLKOMMEN - PERSONAL 1986
Letar du efter Nina är hon i biblioteket.
-Varför skulle jag leta efter henne? -Säg det.
Ibland tror jag att du är galen.
Ha en trevlig dag.
KLAUS MANN-SKOLAN ÅRSBOK 1985
Korkat. Jag hade stannat hemma.
A och T och G och C.
PERSONAL 1985
MARIA ROTH TYSKA
Du och herr Meineke var på Mallorca samtidigt.
Vad är du ute efter med Jonas? Varför kom du till vår ö?
Förstår du det nu?
Vill du ha ett ärligt svar?
Jag förklarar det igen. Adenin och tymin hänger ihop.
Jonas!
-Hej. -Vänta lite.
Jag är på väg till biblioteket.
Om din farfar behöver nåt måste du lova mig att du säger till.
Det ska jag. Tack.
-Vad ska du göra nu? -Inte biologi.
-Vi gör det imorgon. -Jippi!
Nina?
Jonas?
Var var du i dag?
Min farfar mådde inte så bra.
Jag hörde det. Vad hände egentligen?
Vet du om Nina är här?
Nej, hon har nog redan gått.
Jag var just i biblioteket. Det är tomt.
Jonas. Igår natt var en vacker dröm.
Ja? Men var är bokkortet?
Se då till att komma hit fort.
-Hej, fru Jung. -Hej.
-Hej.
Hej.
Fru Jung.
-Kan jag hjälpa till? -Jag vill inte störa.
Jag har ett litet problem. Kan jag få låna lite tejp? Till mina flyttlådor.
-Flyttar du redan ut? -Nej, jag flyttar fortfarande in. Hemskt.
Vad tycker du om vår lilla ö?
Jag vill aldrig mer ge mig av.
Jag visar dig gärna runt på barerna som finns här.
Den enda baren här, alltså.
Förresten, har du lite snöre också?
-Visst ser det bra ut redan? -Ja, där borta…
Vi fixar det där borta också.
Tänk vilka saker du hittar. Vad säger det om dig?
Kan du komma med den där väskan?
Kan inte turistjävlarna knulla nån annanstans?
Vet ni var Nina är?
Frågade du inte samma sak tidigare?
-Möjligen. Var är hon? -Hon kanske försöker undvika dig.
-Var hon inte på biblioteket? -Nej, bara fru Jung.
-Fan. -Vad är det?
Inget.
-Varför har du den minen, då? -Ja, varför?
Håll käften.
-Var hennes cykel kvar när du gav dig av? -Jag har ingen aning.
Fan, det tänkte jag inte på.
Hej. Det är Nina. Du ringde utanför öppettiderna.
VI MÅSTE SES. DET ÄR BRÅTTOM. JONAS.
VAR?
Nina är borta.
-Får jag komma in? -Självklart.
Vad då "borta"?
Mobilen är av. Ingen vet var hon är.
Jag såg henne i biblioteket i eftermiddags.
Sa hon nåt till dig?
Nina är svartsjuk.
Tyvärr såg hon mig lämna ditt hus idag.
Fan.
Hon cyklar nog runt i området.
Jag beklagar. Jag ville inte försätta dig i en konstig situation.
-Det gjorde du. -Jag ville ha dig.
Du smyger alltså in i andras hem mitt i natten?
-Vem gör nåt sånt? -Vänta nu. Det verkade inte störa dig.
Har du vinglas?
Ovanför vasken, till vänster.
Är det här ditt föräldrahem?
-Ja, vi bodde här. Tills för ett år sen. -Tills olyckan inträffade.
Så hemskt. Jag hörde om den.
Vi kanske borde avsluta det här.
Jag vet inte vad som är rätt eller fel längre.
Jag vet vad som är rätt.
Du måste skriva.
Säg det till min farfar.
Han övertygade min far om att författare hamnar på gatan.
Om jag inte är Schiller, Goethe eller den jävla Kafka borde jag inte ens försöka.
Du hamnar inte på gatan.
Du behöver inte svara inför nån om vad du gör med ditt liv.
Jag går ut genom dörren nu.
Vi förblir helt enkelt vänner.
Det kommer att lugna Nina.
Ni får tre barn. Du skriver dina romaner.
Du uppfyller din dröm.
Vänta…
Du klär i kort hår.
Var har du varit?
-Jag träffade nån. -Nina?
Eller läraren?
Hon tror på mitt skrivande och tycker inte att det är värdelöst.
Du må ha lyckats med pappa, men mig stoppar du inte.
Jonas! Vakna! De har hittat Ninas kropp på stranden.
Nina!
Herregud! Nej!
Nina!
Herregud! Nej!
Har din farfar haft anfall tidigare? Eller finns det epilepsi i din familj?
Ge 50 milligram lugnande när du är klar.
-Ja. -Tack.
Känner du till några fall i din familj?
Jag vet inte.
Vi ger er lugnande medel att ta med hem.
Varsågod.
Du borde gå hem och vila lite.
Din farfars tillstånd är stabilt. Det är ett bra tecken.
-Kan du följa med din vän hem? -Självklart.
Oroa dig inte. Vi hör av oss när din farfar vaknar upp.
Jag lovar.
Du…
Doktorn sa att du borde ta dem.
Jag vill inte droga ner mig själv.
Var är Jule?
Hos Ninas mamma.
Jag förstår inte.
Nina skulle aldrig låta sig överraskas av tidvattnet.
Kan du begränsa tidslinjen?
Det du berättade för Nina om din far som hade en viss lärare.
-När var det? -Det måste ha varit nån gång…
…mellan 1984 och 1988.
En sida saknas.
-Hej. -Hej.
Helena Jung. Jag vill besöka min far, Friedrich Hansen.
Här.
KLASSEN FRÅN 1985 PÅ KLAUS MANN-SKOLAN
REKTOR FRIEDRICH HANSEN OCH TYSKLÄRAREN MARIA ROTH
Skriv in namnet.
SÖKTERM - MARIA ROTH - SÖK
KVINNA HITTAD DÖD I TIDVATTENOMRÅDE
Det var fyra år senare.
"Den före detta tyskläraren på Klaus Mann-skolan, Maria Roth,
hittades död på den stora stranden igår morse.
Enligt räddningsteamet hade hon drunknat.
Ytterligare detaljer, och om nån annan var inblandad är ännu inte känt."
Håll dig lugn.
Doktorn sa att du inte kan prata än, för du bet för hårt i din egen tunga.
Din rörelseförmåga har också reducerats av krampanfallet.
Men allt kommer tillbaka.
Det viktigaste är att du kan se och höra mig.
Minns du henne när du ser mig?
Mamma älskade dig så mycket.
När hon var gravid med mig trodde hon faktiskt att du skulle välja oss.
Men du övergav henne.
Jag minns det som igår, när vi gick av färjan.
Hur jag stod framför dig.
Du bara avvisade oss.
Mamma var med mig på stranden. Hon försökte dölja sina tårar för mig.
Jag såg hennes ansiktsuttryck.
Fullt av förtvivlan.
Så tomt.
Hon satte mig ner i sanden och bad mig vänta.
Hon ville prata med dig, men hon kom aldrig tillbaka.
Jag satt där i timmar…
Hela natten fram till gryningen.
En fyraårig flicka.
Sen kom fiskarna,
och sen polisen.
Blåljus och sirener överallt.
De hittade hennes kropp i bränningarna.
Du dödade henne.
Oroa dig inte.
Jag tänker inte ta ditt liv.
Men jag tar dina nära och kära.
Precis som du gjorde mot mig.
Den enda som är kvar är Jonas.
Helena!
Kan du öppna dörren?
God morgon.
Jag pratade med läkaren och han gick med på att din farfar skulle vårdas hemma.
Röda korset skickar vårdare varje dag.
Varför pratade doktorn med dig?
-Behöver du hjälp? -Nej, det går bra.
Jag är så ledsen för det som hände Nina.
Var ska vi lägga honom?
Kanske här i vardagsrummet.
Hur vågar du? Allt det här!
När jag fick höra om allt letade jag efter dig.
Jag åkte till sjukhuset. Doktorn berättade allt.
Undervisade din mamma här på vår skola?
Hette hon Maria Roth?
Ja.
Vad hade min farfar med henne att göra?
Ta samtalet.
Jag hämtar lite kaffe så kan vi prata om allt.
Hon vill berätta allt för mig.
Jag ringer dig när det är klart, okej?
Hon kommer. Vi hörs senare.
Jag förstår varför min mamma ville vara på den här ön.
Varför rev du ut den sidan ur årsboken?
För att min mamma var med på den.
Hon var hopplöst kär i din farfar.
Hennes livs kärlek.
Fick de barn?
Då är jag din faster, eller hur?
Din farfar är en mördare.
Han dödade min mor.
För att hon ville att han skulle finnas där för sin dotter.
Jag beklagar det som hände Nina.
Men hon skulle ha berättat för dig.
Du skulle ha listat ut allt.
Det hade varit för tidigt.
Följ med.
Det är ingen fara. Jag bedövade dig bara lite.
Du är okej.
Okej.
Du är okej.
Tro mig.
Allt är okej.
Allt är bra.
Det är okej.
Om du läser det här lever jag inte längre.
Jag försökte med allt. Jag gav dig din frihet.
Jag visade hur mycket jag älskar dig,
med varje fiber i min kropp och varje del av min själ.
Nu måste jag inse att det var meningslöst.
Jag måste inse att du bara bryr dig om en sak,
ditt rykte.
Ett utomäktenskapligt barn från en hemlig affär passar inte in.
Jag hade hoppats att åsynen av din dotter skulle beröra ditt hjärta.
Jag lämnar aldrig den här ön.
Kanske en del av mig finns kvar i vår dotter.
Den delen kan du kanske älska.
Din Maria.
Är du okej?
Ursäkta mig.
Är du från ön?
Jag fattar inte riktigt. Det här är er ö.
Varför är det den enda som är svart?
NORDFRISISKA ÖARNA
Undertexter: Mats Nilsson