Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Який же ти гарний.
Давно я тебе тут не бачила.
Піди скажи дідові, що ти співчуваєш.
Чому я?
МИНУЛО 4 МІСЯЦЯ
Доки це триватиме?
Між вами з батьком.
Хтось із вас має поступитися.
Заради Йонаса також.
Що він робить?
Він здурів?
Беріть.
Ми намахали старих.
Це ігристе, підфарбоване апельсиновим соком.
Ніхто не дізнається.
Він переїжджає до Баварії.
Усе буде добре.
В Альпах нема гріха.
Ей.
Ну?
Тримай.
Особливий рецепт твоєї кузини.
Переїжджаєш до Баварії?
Так.
Там я можу жити в тітки.
Ну що це таке?
Облиш.
Чорт.
Що він хоче?
Фрідріх Гансен, дід Йонаса.
Ніна Корс.
Дуже приємно.
Йонасе…
Я знаю, ми…
мало спілкувалися одне з одним.
Я багато віддав би за те, щоб поговорити з твоїм батьком, але…
Можливо, зараз саме час
пригадати, що ми все-таки одна родина.
Якщо ти хочеш залишитися на острові,
я подбаю про тебе.
Можеш жити зі мною, поки тобі нема 18.
Подумай про це.
МИНУВ 1 РІК
-Привіт! -Привіт.
Ну, як воно?
Годі з мене канікул з мамою й сестрою.
Чому?
Що роблять двоє дорослих з восьмирічною?
Спускаються до її інтелектуального рівня.
На цілих три тижні. Дуже весело!
Але фотки в Інсті були прикольні.
Хто ж признається, що канікули були нудні?
Ходімо сядемо там.
Фло просто телепень.
Гей.
Що ви тут робите?
Ходімо зі мною.
Ви напевно чули,
що у відпустці на Майорці з паном Майнеке сталася біда.
Мене звати Гелена Юнґ, і я буду вашою вчителькою німецької
щонайменше до його повернення.
Так випало, що я буду з вами у випускному класі.
Слово «випадати» має багато спільнокореневих.
Ця робота впала на мене з неба.
Можливо, саме в цьому сенс життя:
приймати те, що випадає на долю.
Ідіть. Прогуляйтеся.
Радійте життю.
Я хотіла б, щоб наш перший урок пройшов саме так.
Можете звернути свої думки до пана Майнеке,
побажати йому швидкого одужання.
Гаразд, можете йти.
Вона мене вже бісить.
-Що сталося з паном Майнеке? -Щось на Майорці.
Та ясно, але що?
Обвал. Ішов по скелі біля моря.
Чорт.
Сподіваюсь, він скоро повернеться.
Привіт. Я хотіла запитати, чи двоє-троє з вас сьогодні вільні?
Я переїхала, мені треба зібрати гардероб.
Сама я не зможу.
-У спальні? -Так.
Зазвичай гардероби саме там.
Я не проти. Йонас теж.
Звісно.
Я теж можу допомогти.
О боже. Вибачте.
Поділитися сніданком ще з кимось?
Принаймні це не гарцький сир.
Як щодо 15:00? Супер.
Я живу в кінці Зеештрасе. Там лише один будинок.
З мене пиво.
Ти пива ніколи не пив чи що?
-Привіт. -Привіт.
Ти не з дому?
Ні, я не встиг.
Сталкериш мене в Інсті?
Я підписаний на тебе. А що?
Але ти нічого не лайкаєш.
-Забагато хочеш. -Скотиняка.
Геть з дороги, черепахи!
Чудово.
-Вітаю, Ніно. Рада, що ти теж приїхала. -Вітаю.
Хлопці нагорі, у спальні. Допомога їм не завадить.
Не схоже, що вони впораються.
Так, в обох дві ліві.
Ти вмієш різати килими?
Не знаю.
-Подивимося, що з цього вийде. -Супер. Саме це я хотіла почути.
А це має бути вгорі.
Ну,
принаймні я так думаю.
Якби я знала, на що дивлюсь.
-Чому воно постійно злітає? -Треба міцно тримати, пані Юнґ.
Ти маєш міцно тримати.
Ні, ви маєте міцно тримати!
Ні…
-Один. Один, два… -Два.
-Готовий? -Так.
-Один, два, три… -Два, три…
Нічого не вийде.
ДО: SXF БЕРЛІН-ШЕНЕФЕЛЬД PMI ПАЛЬМА-ДЕ-МАЙОРКА
Потрібна допомога?
Я шукала якусь дощечку, щоб рівно обрізати краї.
Зараз погляну.
-Може, це? -Чудово.
Погляньте, пані Юнґ.
Називайте мене Геленою, коли ми не в школі.
-Гелена… -Ні!
О боже.
Так правильно?
Я не знаю.
Може, треба спочатку закріпити низ. Спробуймо ще, окей?
-Справді так гадаєте? -Але зробіть правильно.
Ось і все. Дуже дякую, панове.
Без вас я б не впоралася. Принаймні, так було б швидше.
Ми забули задню стінку.
-Тобто треба знову все розбирати? -Так.
О господи! Ніно, що сталося?
Я порізалася.
Іди сідай ось тут.
Я роззую тебе, добре?
Болить.
Це я винна. Мені так прикро.
Якщо кров не зупиниться, треба їхати до лікарні.
Про всяк випадок.
У вас є авто?
На жаль, ні. Можу викликати швидку.
На мопеді буде швидше.
Будь ласка, не треба швидкої.
Гаразд.
Задурна, щоб різати килими.
Можеш викреслити цю професію.
Тепер тобі точно потрібен атестат.
Повідом, коли будеш вдома. Я заїду з твоїм велосипедом.
-Готова? -Так.
До завтра.
Окей…
-Впораєшся? -Так.
Дякую.
-Удачі. -Чао.
Яка дурня.
Твій велосипед у гаражі.
Дякую.
Швидкого одужання.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Тут так гарно.
Тепер я знаю, чому я покинула Берлін.
Ніні вже краще?
Так, усе добре. Думаю, найгірше, що було, – це шок на початку.
Слава богу. Я почуваюся дуже винною.
Ви зустрічаєтесь?
-Ні. -Впевнений?
Гадки не маю, побачимо.
Сонце – самотній борець.
Що ти маєш на увазі?
Кожна ніч – як остання.
Та воно завжди піднімається.
Це дуже гарно.
Дуже поетично.
Принаймні, я так думаю.
Рільке.
Райнер Марія –
коротка форма його імені, відома більшості людей.
Окрім усіх вас, звичайно. Давайте коротко.
Раджу зайти в інтернет. Почитайте про нього.
На цьому аркуші – три його найкращі вірші.
Роздайте. Принаймні, як на мене.
Я просто ділюся своїм поетичним смаком.
Я хотіла б, щоб на завтра кожен з вас написав вірш.
Він має звучати, як вірш Рільке.
Завдання непросте, знаю. Але це для вашого особистого росту.
Потрібна професійна допомога. Цей вірш мене вбиває.
Зажди, вже йду.
Давай я.
Добре. Тримайся.
Почуваюся старою бабцею.
То ходімо сядемо, бабцю.
Принесу тобі щось попити, окей?
Без поспіху.
Сила в спокої.
Не так швидко.
Потрібно повернути.
Дозвольте вашу сумку, пані.
Сідайте, будь ласка.
Вода чи сік?
Як щодо пива?
Пиво. Звісно, без проблем.
Так гарно вийшло.
Прочитай кінцівку ще раз.
«Слухай тихо,
слухай німо.»
Дама в гостях!
Справжня несподіванка.
Можемо разом пообідати.
Хочеш?
Чом би й ні?
Писати, як Рільке?
Мене мало не знудило від завдання. Але Йонас врятував мене.
Справді?
Він вміє писати?
Це сімейне.
Йонас казав, що його батько хотів стати письменником.
Мабуть, він казав це мамі, коли я був малим.
Це правда?
Може, колись і казав.
Мабуть, у дитинстві він бачив мене за столом.
Можете подати масло?
Ви теж пишете?
Ні.
Я не хотів у свої 20 жити під мостом.
Тому вирішив, що перевірятиму твори.
Можна я прочитаю?
Твій вірш.
Авжеж.
Тільки без оцінок.
Не переймайтесь, моя люба. Учитель на пенсії…
оцінок не ставить.
Ну?
Що думаєте?
Рільке неповторний.
Не ображайся, хлопче.
Ти не винен, що вчителька втовкмачує вам якісь дурниці.
Можете подати ковбасу?
Дякую.
«Слухай тихо, слухай німо
І до лиха будь готовий
Глянь на небо, там надія
Зірка вирушає в путь
Адже сонце – це борець
Падає, та встане знову»
Йонасе?
Маєш хвилинку?
Ти написав дуже гарний вірш.
Дякую.
Особливо той, що читала Ніна.
Той вам більше сподобався?
Так, трохи.
Вибачте, пані Юнґ.
Гелено.
Але ми в школі.
Але тут нікого немає.
Я серйозно.
Це був гарний вірш. Маєш великий хист.
Давно ти пишеш?
Я завжди писав.
Можна почитати?
Ти комусь це показував?
Якщо маєш що показати і не боїшся,
я завжди готова чесно прокоментувати.
Добре.
Йонасе!
Я тут.
-Ти вмієш добряче налякати. -Привіт.
Це мені?
Боюся, так.
Хочеш зайти?
Почувайся, як удома. Я швиденько в душ.
Вітальня там.
Окей.
Дві хвилини.
Ну?
Пробач.
Ні. Вибач.
Гей.
Вибач.
Усе в порядку?
Ти моя вчителька.
Ми обоє дорослі.
Ти нікому нічого не винен.
Не треба нічого казати.
Але минула ніч мені сподобалася.
О боже, Ніно. Яка ж ти дурепа.
Аж не віриться, що між Йонасом і Юнґ щось є.
Чи я вже збожеволіла?
Ні.
Я не божевільна.
І я думала, йому подобаєшся ти.
Усе, що я вже прочитала, добре. Ви всі стаєте маленькими Рільке.
Дехто навіть великими.
Продовжите вдома.
Я зараз прийду.
-Скажи Йонасу, що я зараз. -Окей.
Пані Юнґ.
Можна вас на хвилинку?
Так, звісно.
Я почуваюся такою винною
через оцінку за вірш у стилі Рільке.
-Я ніколи не була відмінницею з німецької. -Але ви заробили її.
На жаль, ні.
Її заробив Йонас.
Тобто?
Я не могла виконати завдання.
У мене письменницького хисту, як у розтовченої абрикоси.
Цікавий образ. Талант у тебе таки є.
Дуже смішно.
Хай там як, мені допоміг Йонас.
Маленька послуга з любові.
На любовні справи ми закриваємо очі.
Як довго ви разом? Я не знала.
Ми знайомі цілу вічність.
Якщо ви пообіцяєте, що хоча б спробуєте писати,
я залишу цю оцінку.
Як аванс за роботу, яку ще треба виконати.
Я наглядатиму за вами.
Я передзвоню пізніше.
Чао.
Про що це ви розмовляли?
Мене мучила совість.
Я сказала їй, що це був не мій вірш.
-Вона й зі мною про це говорила. -Навіщо їй це?
Бо вона доволі розумна.
Ти впевнений, що хочеш продати будинок?
Не знаю.
Мені здається,
тут усе просто припадає пилом.
Принаймні, можна трохи почекати.
-А що каже дідусь? -Ой, він…
-Тоді вийшло дуже тупо з його боку. -Ще б пак.
Я починаю розуміти, чому батько з ним не розмовляв.
Він дає тобі уявлення, що ти нездара.
Коли я не хотів їсти овочі,
мама садила мене сюди.
А тоді по черзі годувала мене і коника.
Половина їжі опинялася на підлозі.
Вона сварила коника за те, що він не доїдає.
Та принаймні я з'їдав трохи вітамінів.
Знаю, ти наляканий.
Тому що втратив її.
Мене ти не втратиш.
Дорогі батьки, дорогі учні, дорогі колеги.
Для мене велика честь запросити свого попередника на нашу маленьку сцену.
Наш шановний промовець і колишній директор
школи ім. Клауса Манна, д-р Фрідріх Гансен.
Дорогий пане Гансене, без перебільшення можу сказати,
що без вас не було б ніякого ювілею.
Дідько, я думав, уже все.
Ви дуже перебільшуєте.
У міністерстві освіти в Кілі досі пам'ятають вас.
Та невже?
Атож.
Коли у 80-x урядовці в Кілі захотіли закрити школу,
тому що вони…
Поглянь.
…населення нашого прекрасного острівця досягло історичного мінімуму,
і уряд змінився.
Кращої нагоди не буде.
Новий міністр освіти був моїм приятелем зі студентських років.
А товариші-студенти знають деякі таємниці
не для широкої публіки.
Пані Ліндеманн,
я визнаю, що іноді доводиться підлаштовувати засоби до обставин.
Задля вищого блага.
Дідусю? Гей.
Зі мною все добре.
Подайте стілець.
Нема чого перейматися.
Ну?
Тепер він хоче червоного вина.
-Тобі чимось допомогти? -Ні, все гаразд.
Він лежить у ліжку і каже, що вино допоможе йому заснути.
Ти хочеш віднести повну пляшку?
А він знає Юнґ?
Твій дід. Він знає Юнґ?
Чому б це?
Вони так дивно втупилися одне в одного.
Не дивись на мене, ніби я божевільна. Так це й було.
Окей.
Зараз прийду. Віднесу йому випивку.
-Усі збожеволіли. -Я все чула.
Не все так погано, як здається.
Думаєш, зараз тобі потрібне вино?
Я не думаю, я знаю! Є невеличка різниця.
Ніна теж тут?
Мені дуже незручно.
Скажи їй, що я сьогодні мало пив води.
Не хвилюйся.
Окей, можеш вважати мене божевільною, але я бачила її на власні очі.
-Що ти бачила? -Як Юнґ прийшла до школи.
Твій дід поглянув на неї, як на привид, і знепритомнів.
Ясно, ти збожеволіла.
Це не все. Вона дивилася на нього так само.
Майже так, ніби хотіла його спровокувати. І ще вона підстриглася.
-Ти її зовсім не бачив, так? -Ні.
Ти віриш мені?
Забудь. На добраніч.
Ніно.
Ніно, стривай. Поясни ще раз, окей?
Не чіпай мене.
Гей…
Я не хочу сваритися з тобою.
Йонасе?
Йонасе!
Чорт.
НІНА
11:37
Вам треба прискоритися.
-Самі бігайте. -Що сталося?
Ти з самого ранку така.
Я бачила, як та сучка виходила зранку з його будинку.
Юнґ?
-Ти жартуєш? -Ні, вона виходила з його будинку.
Тупий козел.
Цілує мене, а потім трахає ту суку. Не розумію.
-Може, вона була в його діда? -Так, авжеж.
Він так дивно на неї глянув.
Ти теж бачила? Тоді я це не вигадала.
Найдивніше, що мій батько теж бачив Юнґ.
Він розповів за сніданком.
У них була така сама на вигляд вчителька.
Коротко стрижена чи ні?
Така як учора. Мабуть, коротко.
Ніно! Юле! Що це таке?
-Біжіть, а не розмовляйте. -Відчепися.
Пані Клаусен, майте серце.
Тобі вже краще?
Так, уже краще.
Але я хотів би, щоб ти не йшов сьогодні до школи.
Може, краще покликати лікаря?
Я в порядку.
Але тоді я міг би піти до школи.
Це через мою вчительку?
Ніна бачила, як ти на неї дивився.
А потім ти знепритомнів.
Ніна бачить привидів.
Ти знаєш пані Юнґ?
«Пані Юнґ»? Так її звати?
Це було зранку під дверима, але Ніни я не бачив.
НІНА
То ти знаєш пані Юнґ чи ні?
Ні, звідки мені її знати?
Мені треба до школи. Телефонуй, раптом що.
Старі випускні альбоми не оцифровували,
але ви можете їх узяти в бібліотеці.
Або доведеться піти до міського архіву.
Дякую.
Що вона хотіла? Може, я б допомогла.
Вона шукає старі альбоми для доповіді про історію школи.
Зрозуміло. Не мій фах.
ЩИРО ВІТАЄМО УЧИТЕЛІ 1986
Якщо шукаєш Ніну, то вона в бібліотеці.
-Чому б я мав її шукати? -Не знаю. Ти скажи.
Іноді мені здається, що в тебе не всі вдома.
Гарного тобі дня.
ШКОЛА ІМ. КЛАУСА МАННА АЛЬБОМ 1985
Ну й дурень. Я б лишився вдома.
А, Т, Г і Ц.
УЧИТЕЛІ 1985
МАРІЯ РОТ НІМЕЦЬКА МОВА
Ви були на Майорці тоді, коли й пан Майнеке.
Що ви хочете від Йонаса?
Навіщо ви приїхали на наш острів?
Тепер розумієш?
Хочеш чесної відповіді?
Поясню ще раз.
Отже, аденін зв'язується з тиміном.
Йонасе!
Добрий день.
Зажди хвильку.
Я саме йшов до бібліотеки.
Ти маєш мені пообіцяти: якщо дідусеві щось потрібно,
будь ласка, кажи мені.
Добре. Дякую.
-Що робиш зараз? -Точно не біологію.
-Продовжимо завтра. -Ура.
Ніно?
Йонасе?
Де ти був сьогодні?
Мій дід недобре почувався.
Так, я чула. А що сталося?
Ти не знаєш, Ніна тут?
Ні, гадаю, вона вже пішла.
Я щойно звідти. Там нікого немає.
Йонасе.
Ця ніч була прекрасним сном.
Так? А де ж дівся формуляр?
Вам слід негайно прийти до нас.
-Добридень, пані Юнґ. -Вітаю.
-Добрий день. -Добрий день.
Добрий день.
Пані Юнґ.
-Чим можу допомогти? -Не зважайте.
У мене проблемка. Можете позичити скотч?
Для картонних коробок.
-Ви вже виїжджаєте? -Ні, ніяк не переїду сюди. Жах.
Як вам наш острів?
Звідси не хочеться їхати.
Якщо хочете, я можу показати наші кнайпи.
Точніше, єдину нашу кнайпу.
Можливо, у вас є ще й мотузка?
Уже непогано, правда?
Так, он там…
Там ми теж попрацюємо.
У тебе завжди те саме. Що це говорить про тебе?
Можеш піднести клятий мішок?
Срані туристи. Невже не можна трахатися деінде?
Ти не знаєш, де Ніна?
Хіба ти вже сьогодні не запитував?
-Можливо. Де вона? -Може, вона тебе уникає.
-Її не було в бібліотеці? -Ні, лише пані Юнґ.
-Курва. -Що сталося?
Нічого.
-А що з обличчям? -Так, що з обличчям?
Заткни пельку.
Її велосипед був на місці?
-Тоді, коли ти поїхав. -Гадки не маю.
Чорт, я про це не подумав.
Привіт, це Ніна. Ви зателефонували в неробочий час.
НАМ ТРЕБА НЕГАЙНО ЗУСТРІТИСЯ. ЙОНАС.
ДЕ?
ГОЛЬШТЕНВЕҐ 12.
Ніна зникла.
-Можна зайти? -Так, звісно.
Що значить «зникла»?
Телефон вимкнений. Ніхто не знає, де вона.
Удень я бачила її в бібліотеці.
Вона щось казала тобі?
Ніна ревнує.
На жаль, вона бачила, як я зранку виходила з твого будинку.
Дідько.
Може, катається околицями на велосипеді.
Вибач.
Я не хотіла створювати незручності.
-Але створила. -Я хотіла тебе.
Ти й до інших прокрадаєшся посеред ночі?
-Хто так робить? -Зажди.
Я не думала, що потурбую тебе.
Маєш келихи для вина?
Над мийкою ліворуч.
Це будинок твоїх батьків?
Так, вони жили тут.
-До минулого року. -До нещасного випадку.
Жах. Я чула про це.
Може, нам слід це припинити.
Я вже не знаю, що правильно, а що – ні.
Я знаю, що правильно.
Ти мусиш писати.
Скажи це моєму дідові.
Він переконав мого батька, що той доживатиме під мостом.
Якщо я не Шіллер, Ґете чи довбаний Кафка,
то нема чого й пробувати.
Під мостом ти не доживатимеш.
Ти не мусиш звітувати про те, що робиш зі своїм життям.
Зараз я переступлю поріг.
І ми залишимося друзями.
Ніна заспокоїться.
У вас буде троє дітей.
Ти писатимеш романи.
Здійсниш свою мрію.
Зажди…
Тобі личить коротка стрижка.
Де ти був?
-Зустрів декого. -Ніну?
Чи вчительку?
Принаймні вона вважає, що я можу писати і що це добрий фах.
Можливо, у тебе вийшло з татом, але мене ти не зупиниш.
Йонасе!
Вставай!
Знайшли тіло Ніни, на пляжі.
Ніно!
О боже! Ні!
Ніно!
О боже! Ні!
З ним уже траплялися епілептичні припадки?
Чи, може, епілепсію мав хтось із рідних?
Коли закінчите, вколіть 50 мг заспокійливого.
-Так. -Дякую.
Вам відомо про випадки в родині?
Я не знаю.
Ми дамо заспокійливе, вип'єте вдома.
Прошу.
Вам слід піти додому й трохи полежати.
Ваш дід у стабільному стані. Це добрий знак.
-Ви зможете провести друга додому? -Звичайно.
Не хвилюйтеся. Ми повідомимо, коли ваш дід прийде до тями.
Обіцяю.
Гей.
Лікар сказав, щоб ти це випив.
Не хочу присипляти себе.
Де Юле?
З Ніниною матір'ю.
Нічого не розумію.
Приплив ніколи б не застав Ніну зненацька.
Можеш звузити часові рамки?
Ти розповіла Ніні, що у твого батька була ця вчителька.
Коли це було?
Це мало бути приблизно…
між 1984 і 1988.
Бракує сторінки.
-Добрий день. -Добрий день.
Гелена Юнґ. Я хочу провідати батька, Фрідріха Гансена.
Ось.
ВИПУСК 1985 ШКОЛИ ІМ. КЛАУСА МАННА
ДИРЕКТОР ФРІДРІХ ГАНСЕН І ВЧИТЕЛЬКА НІМЕЦЬКОЇ МАРІЯ РОТ
Введи її ім'я.
КЛЮЧОВІ СЛОВА - МАРІЯ РОТ - ПОШУК
У ПРИБЕРЕЖНІЙ ЗОНІ ЗНАЙДЕНО ТРУП ЖІНКИ
Це через чотири роки.
«Колишню вчительку німецької у школі ім. Клауса Манна, Марію Рот,
дістали мертвою з води біля головного пляжу вчора вранці.»
«Рятувальники кажуть, що вона втопилася.»
«Про інші деталі та участь третіх осіб
поки що невідомо.»
Спокійно.
Лікар сказав, ти дуже прикусив собі язика, тому поки що не можеш говорити.
Внаслідок спазму моторні функції теж обмежені.
Але це все минеться.
Найважливіше те, що ти мене бачиш і чуєш.
Пригадуєш її, коли бачиш мене?
Мама так тебе кохала.
Коли вона була вагітна мною, вона справді думала, що ти обереш нас.
Але ти кинув її.
Я пам'ятаю, як сьогодні, як ми зійшли з порома.
Як я стояла перед тобою.
Ти просто прогнав нас.
Мама була зі мною на пляжі.
Вона намагалася приховати сльози.
Я бачила її обличчя.
Сповнене відчаю.
Таке порожнє.
Вона посадила мене на піску й сказала чекати.
Хотіла поговорити з тобою,
Але так і не повернулася.
Я сиділа там годинами…
цілу ніч до світанку.
Чотирирічна дівчинка.
Тоді прийшов рибалка,
поліція…
Усюди сині блимавки й сирени.
Її тіло знайшли у воді.
Ти вбив її.
Не хвилюйся.
Я не забиратиму в тебе життя.
Але я заберу його в тих, кого ти любиш.
Так, як вчинив зі мною ти.
Лишився тільки Йонас.
Гелено!
Можеш відчинити двері?
Доброго ранку.
Я розмовляла з лікарем.
Він сказав, що вдома дідусеві буде найкраще.
Щодня приходитиме медсестра з Червоного Хреста.
Чому лікар розмовляв з тобою?
-Вам допомогти? -Ні, дякую.
Мені дуже прикро за Ніну.
Де його покласти?
Мабуть, прямо тут, у вітальні.
Як ти смієш?
Ось це все!
Почувши, що сталося, я почала тебе шукати.
Я поїхала до лікарні й поговорила з лікарем.
Твоя мати працювала в нашій школі?
Її звати Марія Рот?
Так.
ФЛО
Яке відношення до неї мав мій дід?
Підніми слухавку.
Принесу кави, і ми про все поговоримо.
Вона хоче все розповісти.
Я потім відразу передзвоню, окей?
Вона вже йде. Поговоримо пізніше.
Я чудово розумію, чому моя мати хотіла на цей острів.
Навіщо ти вирвала сторінку з альбому?
Бо на ній була моя мати.
Вона була безмежно закохана у твого діда,
кохання її життя.
Вони мали дитину?
В такому разі, я – твоя тітка.
Твій дід – убивця.
Він убив мою матір.
Бо вона хотіла, щоб він був зі своєю дочкою.
Вибач за Ніну.
Але вона б розповіла тобі.
І ти про все дізнався б сам.
Це було б занадто рано.
Ходімо.
Усе добре. Я зробила так, щоб ти трохи занімів.
Усе добре.
Гаразд.
Усе добре.
Повір мені.
Усе добре.
Коли ти читатимеш ці рядки, я вже буду нежива.
Я спробувала все, я дала тобі свободу.
Я показувала, як тебе кохаю,
всіма фібрами душі й кожною клітиною тіла.
Тепер я маю усвідомити, що це все було безглуздо.
Я маю усвідомити, що тебе хвилює одне:
твоя репутація.
Позашлюбна дитина від таємної коханки
не вписується в цю картину.
Я принаймні сподівалася,
що побачивши свою дочку, твоє серце зворухнеться.
Я ніколи не покину цей острів.
Можливо, в нашій дочці залишиться якась частинка мене,
яку ти зможеш любити.
Твоя Марія.
Усе добре?
Вибач.
Ти з острова?
Нічого не розумію. Ось це твій острів.
Чому він чорний, а решта – ні?
ПІВНІЧНО-ФРИЗЬКІ ОСТРОВИ
Переклад субтитрів: В'ячеслав Кашук