Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סרט תיעודי מקורי של NETFLIX -‬
‫בוב רוס רגיל לצייר נוף בתוך 26 דקות,‬
‫קצת פחות מאורכו של פרק‬ ‫בסדרת הטלוויזיה הפופולרית שלו.‬
‫הסדרה היא "חדוות הציור".‬
‫שלום, אני בוב רוס.‬ ‫אם זוהי הפעם הראשונה שלכם איתנו,‬
‫אני מזמין אתכם אישית‬ ‫לקחת מכחולים ומברשות ולצייר איתי‬
‫ולבלות חצי שעה רגועה‬ ‫בהנאה מכמה מיצירות המופת של הטבע.‬
‫לדעתי כל אחד מאיתנו, במהלך חיינו,‬
‫רצה לצייר תמונה.‬
‫לדעתי יש אומן‬ ‫שחבוי עמוק בתוך כל אחד ואחד מאיתנו.‬
‫כאן ננסה להראות לכם‬ ‫איך להוציא את האומן הזה החוצה.‬
‫כשאתם מציירים באופן כזה במשך פרק זמן,‬ ‫אתם מתחילים לראות דברים בציורכם.‬
‫כשתראו את הדברים האלה, נצלו אותם.‬
‫נצלו אותם. השתמשו בהם. הם כמו מתנות.‬
‫השתמשו בהם.‬
‫לכן אני מצייר.‬
‫כי אני יכול ליצור את העולם שאני רוצה‬
‫ואני יכול לגרום לעולם הזה‬ ‫להיות שמח כרצוני.‬
‫אם אתם רוצים דברים רעים, צפו בחדשות.‬
‫מי זה?‬
‫זה בוב רוס!‬
‫זהו הצייר המפורסם ביותר‬ ‫בהיסטוריה של היקום.‬
‫הינה האיש שעושה קסם כה רב‬ ‫בחצי שעה ב-PBS מדי שבוע.‬
‫בוב רוס צייר את זה.‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫כן.‬
‫היום אני רוצה להציג בפניכם את בני, סטיב.‬
‫סטיב, אני שמח שאתה איתנו.‬ ‫-תודה, אבא.‬
‫אני רוצה לחשוף‬ ‫את הסיפור הזה כבר שנים רבות.‬
‫כן, הרבה זמן.‬
‫היו ימים קשים בעבר, ללא ספק.‬
‫אני אומר לכם,‬ ‫צייר ההרים הטוב ביותר בטכניקה הזאת‬
‫הוא כנראה בני, סטיב. אוי, הפרחח הזה…‬
‫הוא בהחלט יכול לצייר הרים.‬
‫אולי נביא אותו לכאן לפני שהעונה תסתיים.‬
‫כמובן שהוא לא היה מסוגל‬ ‫לספר על זה דבר לאיש מעולם.‬
‫הוא תמיד…‬
‫היה די שקט בקשר לכל העניין.‬
‫יהיה קשה לגרום לאנשים להתראיין לסרט הזה.‬
‫אין לי שמץ של ספק בכך.‬
‫הם עשו מעשה מביש‬
‫ואנשים צריכים לדעת זאת.‬
‫הם צריכים לדעת.‬
‫על גבי בד הציור הזה יש לי כוח מוחלט.‬
‫אני תמיד יכול לברוח אל פיסת בד הציור הזאת‬
‫וליצור כל אשליה שארצה.‬
‫וכעת, קבלו את‬ ‫רג'יס פילבין וקת'י לי גיפורד.‬
‫שלום לכולכם. שלום, ריג'.‬
‫שלום לכולכם. נעים לראות אתכם.‬ ‫יום ג', 3 בדצמבר, 1991.‬
‫אני מביט לכאן, אל בוב רוס.‬
‫לרגע חשבתי שבוב יצייר דיוקן שלנו.‬
‫בוב מסתכל עלינו והוא מצייר הר.‬ ‫אני לא יודע…‬
‫נכון, הוא התפרסם בעיקר‬ ‫בציורי הנוף שלו, ריג'.‬
‫בוב, אתה מצייר דיוקנאות?‬ ‫-לא ממש טוב.‬
‫אני מצייר עצים ושיחים בעיקר.‬ ‫-כן, אתה נהדר בשיחים ועצים.‬
‫רק מהזיכרון. נכון, בוב?‬
‫כן, גרתי באלסקה 12 שנים בערך,‬ ‫אז הרבה מהנופים שלי הם מאלסקה.‬
‫- סטיב רוס, בנו של בוב -‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫עייף.‬
‫- בוב רוס, צבע שמן נוזלי לבן -‬
‫- בוב רוס, "סוכריות העץ הקטן והשמח" -‬
‫כן, זה קרה לפני זמן כה רב.‬
‫אני ממש נאלץ לפשפש בזיכרוני.‬
‫אבא שלי התחיל את דרכו‬
‫בציור על קערות המתכת הישנות‬ ‫של כורי הזהב, ביחד עם אימי.‬
‫- ויקי רוס -‬
‫כשנפגשנו, הוא אהב לצייר.‬
‫לעיתים הוא צייר עד שתיים לפנות בוקר‬ ‫והיה צריך להיות בעבודה בשמונה.‬
‫בוב היה בחיל האוויר.‬
‫הוא הוצב באלסקה.‬
‫התחתנו.‬
‫ואז, מספר חודשים לאחר מכן,‬
‫הריתי את סטיב.‬
‫בוב אהב את היער, את החיות, את העצים.‬
‫הוא אהב את זה באמת ובתמים.‬
‫אני מביט בטבע הרבה.‬
‫ואם הציור לא ילמד אתכם שום דבר אחר,‬ ‫הוא ילמד אתכם להביט בטבע אחרת.‬
‫- אומנים מאלסקה עובדים‬ ‫עם צבעי שמן ובד ציור -‬
‫- בוב רוס, מארני קורנוול -‬
‫בוב האמין שכדאי לעשות דברים בעלי ערך,‬ ‫דברים שהוא נהנה מהם.‬
‫הדבר החשוב לו ביותר היה הציור.‬
‫מה הוא עושה כעת? מתחיל לצייר ציור חדש?‬
‫הוא יסיים אותו…‬
‫הוא מסיים ציור בתוך 30 דקות.‬
‫זה הרקע? אתה עושה את הרקע קודם, בוב?‬
‫כן, נשתמש במברשת הקטנה הזאת,‬ ‫ברוחב חמישה ס"מ, בשביל רקע קטן ושמח.‬
‫כן.‬ ‫-הוא אדם שמח, בוב הזה. נכון?‬
‫אני אראה לכם איך לעשות זאת.‬ ‫-פשוט אדם שמח. בוב?‬
‫ניתן לך שכר כפול‬ ‫אם תיתן לנו לספר אותך בפברואר.‬
‫כל העולם תוהה אם אתה מסלסל את שיערך.‬
‫לא? זה טבעי?‬ ‫-אתם מתכוונים לחשוף את סודי?‬
‫בוב, רבים מוציאים המון כסף‬ ‫כדי להשיג שיער כזה ואתה…‬
‫אלוהים נתן לך אותו, נכון?‬
‫ובכן, אלוהים והספר שלי.‬
‫הוא תמיד היה איש של שיער.‬ ‫הוא אהב לנסות תסרוקות שונות,‬
‫כפי שכולנו יכולים לראות‬ ‫עם ה"אפרו" שלו בטלוויזיה.‬
‫ה"אפרו" לא היה אמיתי. זה היה סלסול.‬
‫ובוב אהב לומר על כך‬ ‫שמהדקים לו את הקפיצים מדי מספר חודשים.‬
‫וכמובן, אני זוכר אותו מצייר.‬
‫נדהמתי מחדש מדי יום‬ ‫כשראיתי את יצירות האומנות היפות האלו,‬
‫שפשוט צצו משום מקום.‬
‫שלום.‬
‫אתה רוצה…? נתחיל בצד האחורי.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-ניגש לצד האחורי.‬
‫- ג'ון ת'אם, אומן וידיד -‬
‫תראה לנו את הסטודיו הישן.‬ ‫-נלך לראות היכן החדווה החלה באמת.‬
‫בוא נראה את זה.‬
‫פגשתי לראשונה את בוב לפני 42 שנים.‬
‫הוא החליט ללמוד אצלי ציור.‬
‫במטלה הראשונה פשוט ביקשתי מהם,‬
‫"ציירו תמונה של מה שאתם הכי אוהבים".‬
‫מייד ידעתי שהוא צייר מוכשר.‬
‫אז דבר אחד שאני בהחלט לא רוצה לעשות הוא…‬
‫לטעון שהייתי המורה של בוב.‬
‫רבים מהתלמידים הניחו את מכחוליהם‬ ‫ובאו לראות מה בוב עושה.‬
‫ואתה יודע, הוא אהב שיש לו קהל.‬ ‫הוא אהב קהל תמיד.‬
‫אבא שלי התחיל בציור בסגנון מסורתי,‬ ‫אך זה נמאס עליו.‬
‫אבי היה אדם‬ ‫שעבד על פרויקט אחד, ובמחשבותיו…‬
‫כבר היה באמצע הפרויקט הבא, בו-זמנית.‬
‫היו לו כל כך הרבה תוכניות שונות‬
‫עד שהוא מילא את ראשו בדברים האלה,‬ ‫לא בדברים שקרו בהווה.‬
‫מערכת היחסים בין הוריי הייתה מעורערת למדי.‬
‫בסופו של דבר, הם התגרשו.‬
‫באותה תקופה גרנו‬ ‫בספוקיין שבמדינת וושינגטון.‬
‫ואז הוא פגש את ג'יין זנרדלי.‬
‫היא הייתה המזכירה של מפקד הבסיס‬ ‫בבסיסי חיל האוויר שבהם התגוררנו.‬
‫היא הייתה ממש מאוהבת באבי‬
‫והוא אהב אותה אהבת נפש.‬
‫אבל אבי תמיד חשב על הציור הבא.‬
‫- "הקסם שבציורי שמן", עונה שלישית -‬
‫הידד! זה מה שעלינו לעשות.‬
‫עליי להציב את עצמי‬ ‫בתוך אותה בועה כול יכולה.‬
‫בוב ראה סרטון מאת ויליאם אלכסנדר‬
‫והתלהב מאוד ממה שוויליאם עשה.‬
‫כשראיתי את אלכסנדר‬ ‫בטלוויזיה לראשונה כמעט התרגזתי,‬
‫כי הוא היה יכול לעשות בתוך דקות‬ ‫מה שלקח לי ימים שלמים.‬
‫זה חייב להיות מהיר.‬ ‫אל תתעסקו בזה במשך שעות.‬
‫יש כאן יותר מדי פרטים.‬
‫אנשים שלא מציירים יחשבו שהאיש הזה‬ ‫עובד על הציור הזה כבר שנה שלמה.‬
‫ציור שמן עשוי להצריך ימים,‬ ‫חודשים ואף שנים.‬
‫- איאן בורלנד, מרצה לאומנות -‬
‫ביל אלכסנדר מאיץ הכול בטכניקה הזאת,‬ ‫של רטוב על רטוב.‬
‫ראשית אני מורח‬ ‫את "לבן הקסם" הכול יכול שלי.‬
‫לרוב הוא מרח שכבת יסוד עם ג'סו לבן,‬ ‫אפור או שחור…‬
‫נגיעה של כחול פרוסי.‬
‫אתם רואים? לא יותר מדי צבע.‬
‫ומעליה מרח צבעי שמן.‬
‫השם הנכון לכך הוא "אלה פרימה",‬ ‫הניסיון הראשון.‬
‫היא מאפשרת דברים שאי אפשר להשיג בצבע יבש.‬
‫- ג'וליה פרידמן, חוקרת תולדות האומנות -‬
‫באמצע המאה ה-15 השתמשו בה‬ ‫בשביל שיער ואריגים מסוימים,‬
‫כדי לספק אפקט של מרקמים ותנועה.‬
‫הדוגמה המפורסמת ביותר, אולי,‬ ‫של "אלה פרימה", היא האימפרסיוניזם.‬
‫אז "אלה פרימה" היא המצאה ישנה מאוד.‬
‫בוב אמר,‬ ‫"אני ממש רוצה להיפגש עם האיש הזה".‬
‫כבר די נמאס לו מחיי הצבא.‬
‫הוא רצה רק לצייר.‬
‫הכרתי אישה שנהגה להזמין‬ ‫את ויליאם אלכסנדר לסדנה בסטודיו שלה.‬
‫בוב וויליאם הסתדרו זה עם זה מייד.‬
‫ראיתי את אלכסנדר בטלוויזיה‬ ‫וכמיליוני אחרים, התאהבתי בו.‬
‫ולקח לי כשנה למצוא אותו.‬
‫למדתי אצל ביל‬
‫וכשפרשתי מהצבא הציעו לי משרה‬ ‫בחברת "מג'יק ארט" כמורה נודד לציור.‬
‫- תעודת שחרור משירות פעיל‬ ‫סיבת העזיבה: פרישה -‬
‫- בוב רוס, מורה, הצייר השמח‬ ‫ילמד כאן את "הקסם שבציורי שמן" -‬
‫הוא לימד לאורך כל החוף המזרחי,‬ ‫מכר צבעים, בדי ציור ומכחולים…‬
‫- ו' (ביל) אלכסנדר מציג את בוב רוס,‬ ‫הצייר השמח -‬
‫שתמיד היו חלק גדול בתוכניות האלה.‬
‫- בוב רוס, פלורידה -‬
‫פגשתי את בוב רוס בקניון של מאנסי ב-1982.‬
‫- דיינה ג'סטר, ידידו של בוב -‬
‫הוא ביצע שם הדגמת ציור.‬
‫הוא ריתק אותי, כי כבר התחלתי לצייר.‬
‫היה לנו כל כך הרבה במשותף‬ ‫עד שפשוט הפכנו לידידים.‬
‫הייתה איתו שם אישה עם שיער לבן.‬
‫היא הייתה שם כדי לעזור במכירת הציורים.‬
‫מאוחר יותר נודע לי שזאת הייתה אנט קובלסקי.‬
‫אני רוצה להציג לכם את השותפה שלי‬ ‫וידידתי הוותיקה, אנט קובלסקי.‬
‫אנט, ברוכה הבאה לתוכנית.‬ ‫-תודה, בוב.‬
‫אבא שלי הכיר את הזוג קובלסקי דרך אנט,‬ ‫שבאה ללמוד ציור אצל ביל אלכסנדר.‬
‫- וולט ואנט קובלסקי -‬
‫אנט כבר הייתה אומנית טובה אז.‬
‫לא היו לו שיעורים זמינים,‬
‫אבל היא גילתה שלביל אלכסנדר‬ ‫יש בן טיפוחים בשם בוב רוס.‬
‫היא חיפשה משהו ומצאה אותו בבוב רוס.‬
‫וזה לא היה רק הציור, אלא משהו גדול מכך.‬
‫היא הרגישה מחודשת ושאבה מבוב השראה.‬
‫איבדתי בן והתאבלתי נואשות.‬
‫הייתי שבורה לחלוטין.‬
‫הייתי מסוגלת רק לשכב על הספה‬ ‫ולצפות בטלוויזיה.‬
‫אני חושב שמותו של בנה שינה אותה לנצח.‬
‫אנט הייתה זקוקה למשהו שיחלץ אותה מהדיכאון.‬
‫התקשרתי לבוב ואמרתי,‬ ‫"אני לא יודעת מהו הדבר שיש לך,‬
‫אבל כדאי שנשים אותו בבקבוק ונמכור אותו".‬
‫- הסכם שותפות -‬
‫היא לקחה אותו הביתה לוולט ואמרה,‬ ‫"האיש הזה קסום.‬
‫כדאי שננסה לעשות איתו עסקים".‬
‫לדעתי בוב לא ממש הבין אז מה צופן לו העתיד.‬
‫הוא פשוט לא עשה את זה בשביל הכסף.‬
‫אך זאת בהחלט הייתה מטרתו של הזוג קובלסקי.‬
‫הזוג קובלסקי עודד את בוב לצאת לדרך משלו‬ ‫והיה מוכן להשקיע במיזם שלו…‬
‫- דאג בלנדי -‬
‫- מחבר "עננים שמחים, עצים שמחים:‬ ‫תופעת בוב רוס" -‬
‫שבמובנים רבים היה בנוי‬ ‫לפי מה שעשה עם ביל אלכסנדר:‬
‫העברת סדנאות.‬
‫הם נתנו לו את הקריירה החדשה שלו.‬ ‫את חייו החדשים, למעשה.‬
‫זה היה לפני שאנשים הכירו את בוב רוס.‬ ‫הם אמרו, "מי זה בוב רוס?"‬
‫יום אחד הוא אמר,‬ ‫"אתה רוצה לנסוע איתי לשיקגו?‬
‫אני חושב שתהיה לי כיתה גדולה‬ ‫ושאזדקק לעזרה".‬
‫כשהגענו לשיקגו, נחשו כמה אנשים הגיעו.‬
‫- בוטל!!! -‬
‫כדי לחסוך כסף וכדי שהעסק יהיה‬ ‫במקום אחד שבו יעבדו כולם,‬
‫עברנו לגור עם הזוג קובלסקי‬ ‫למשך שנה וחצי או שנתיים, נראה לי,‬
‫וזה היה מעניין מאוד.‬
‫וולט וג'יין טיפלו בכל העבודה המנהלית.‬
‫הם היו שני זוגות נשואים,‬ ‫אך בעל אחד עבד עם אשתו של השני ולהפך.‬
‫התוודענו אליהם יותר ויותר.‬
‫אם היה צורך לומר משהו במסגרת משפחתית,‬ ‫הם הלכו לחדר נפרד‬
‫ודיברו מחוץ לטווח השמיעה של אחרים.‬
‫- מסווג -‬
‫באותה תקופה, וולטר בדיוק פרש מה-CIA.‬
‫- תוכנית סקירה היסטורית של ה-CIA‬ ‫פרסום מלא -‬
‫כרבים שפורשים מהממשלה,‬ ‫הוא השתמש בקשרים שהיו לו בממשלה…‬
‫- הרשומות הסודיות של "וולף"‬ ‫וולטר קובלסקי, מקורי -‬
‫כדי להצליח בעסקים.‬
‫הזוג קובלסקי תמיד הקליט‬ ‫את שיחות הטלפון העסקיות שלו‬
‫בעזרת התקן שהיה צמוד לטלפון מאחור‬
‫ותמיד חשבתי שזה די מוזר.‬
‫אני פשוט תוהה לעיתים מה היה קורה‬
‫אם הוא לא היה חובר לאנט ולוולטר.‬
‫אולי אז היה לו טוב יותר. אני לא יודע.‬
‫זו אחת מאותן שאלות שאין עליהן מענה.‬
‫בהישמע הצליל, אנא הקליטו את הודעתכם.‬
‫כשתסיימו להקליט, אתם יכולים לנתק.‬
‫זה דיינה ג'סטר, מתקשר אליכם בחזרה.‬
‫פשוט תתקשרו אליי אחר כך.‬
‫תודה. להתראות.‬
‫רבים שהסכימו להתראיין כאן חוזרים בהם,‬ ‫כי הם פוחדים מהזוג קובלסקי.‬
‫הזוג קובלסקי ידוע היטב בכך שהוא תובע אנשים‬ ‫וזה מה שמפחיד אותם.‬
‫- למעלה מתריסר אנשים‬ ‫שהכירו את בוב ועבדו איתו -‬
‫- סירבו להשתתף בסרט הזה‬ ‫מחשש מפעולת תגמול משפטית. -‬
‫בסדר. בעוד חמש, ארבע…‬
‫אני מוסר את המברשת הכול יכולה‬ ‫לאיש רב היכולת שלנו, בוב.‬
‫תודה רבה, ביל.‬
‫קיבלנו גלויות רבות‬ ‫עם בקשות לשיעורים באזור הזה‬
‫עד שהחלטנו להעביר כאן שיעור‬ ‫ונפתח כיתה בעתיד הקרוב.‬
‫אנחנו ניצור כמה ציירים כול יכולים.‬
‫הוריי החליטו לעשות תשדיר פרסומת.‬
‫- קולה של ג'ואן קובלסקי,‬ ‫בתם של וולט ואנט קובלסקי -‬
‫- ריאיון ברדיו -‬
‫כשבוב צייר, מנהל התחנה עבר שם ואמר,‬
‫"האיש הזה עושה דבר מדהים.‬ ‫בואו נעשה איתו סדרה".‬
‫מאחר שידע מה ביל אלכסנדר הצליח להשיג‬
‫באמצעות השידורים שלו,‬ ‫חשב הזוג קובלסקי שזו יכולה להיות דרך‬
‫ליצור קהל חדש יותר,‬
‫שיביא אנשים לסדנאות.‬
‫זאת הייתה התחלה צנועה מאוד‬ ‫ולא בת-קיימה מבחינה כלכלית,‬
‫שהפכה לבת-קיימה מאוד מבחינה כלכלית.‬
‫היינו בבית ישן וצילמנו בסלון.‬ ‫לכן יש שם וילון שחור, כי כיסינו את האח.‬
‫- תחנת טלוויזיה WIPB, ערוץ 49 PBS -‬
‫והסוויצ'ר היה במטבח.‬
‫אנו מתחילים עם חזון בליבנו‬ ‫ושמים אותו על בד ציור…‬
‫- "חדוות הציור", פרק הפיילוט, 1983 -‬
‫ואנחנו כאן כדי ללמד גם אתכם לעשות זאת.‬
‫אז בואו נעשה זאת.‬ ‫בואו נצייר תמונה, ממש כאן.‬
‫הוא צילם שלוש תוכניות ביום אחד‬
‫וזאת באמת הייתה הרבה עבודה.‬
‫היה קשה מספיק‬ ‫לצייר ציור נוף שלם בתוך 28 דקות,‬
‫אך זו הייתה רק ההתחלה.‬
‫הכול היה כזה,‬ ‫"סובב את לוח הצבעים בכיוון הזה",‬
‫או "זה כל הזמן שנותר לך" או…‬
‫"אופס, ציור הדוגמה נפל מהכן בדיוק באמצע.‬ ‫אני לא יודע מה לעשות. הוא הפוך על הרצפה".‬
‫וגם, "איך אני ממשיך מכאן?"‬
‫היצירה הזאת היא שלכם.‬ ‫אתם יכולים לעשות כאן כל מה שתרצו.‬
‫אך הוא השתפר בזה.‬
‫אתם מתרגשים כבר? אתם מוכנים לצייר איתנו?‬
‫אתם מסוגלים לזה.‬
‫- אולפן WIPB המקורי, מאנסי, אינדיאנה -‬
‫אני בכלל לא זוכר אותו מהזווית הזאת.‬ ‫חלפו שנים כה רבות.‬
‫אולי זהו המקום הראשון שבו הם צילמו,‬
‫והמקום שבו הייתי נראה שונה קצת מזה.‬
‫תסתכלו. כן.‬ ‫יש פה כל מיני דברים של בוב רוס.‬
‫זה היה חלל האולפן.‬
‫אנחנו רוצים להזמין אנשים‬ ‫להיכנס ולהוקיר את בוב.‬
‫סימנו "איקס" על הרצפה כאן,‬ ‫במקום שבו כן הציור היה, לדעתנו.‬
‫אנחנו יודעים שהזיזו אותו‬ ‫מספר פעמים ברחבי החדר.‬
‫אנשים אומרים כל הזמן:‬
‫"אני לא יכול לצייר קו ישר.‬ ‫בוב, אין לי הכישרון לעשות מה שאתה עושה".‬
‫- "חדוות הציור", עונה שנייה, 1983 -‬
‫הבלים. בכישרון צריך להשקיע.‬
‫במילים אחרות,‬ ‫אתם יכולים לעשות כל מה שאתם מוכנים לתרגל.‬
‫והדבר הזה אינו יוצא מן הכלל.‬
‫בעונה השנייה הוא נפטר מהמשקפיים,‬
‫והיה בטוח למדי‬
‫שאולי היא תצליח אפילו יותר מכפי שחשב.‬
‫- סאלי שנק, במאית, "חדוות הציור" -‬
‫עבדתי ב"חדוות הציור" מן ההתחלה.‬ ‫חשבתי, "זה הולך להיות ממש כיף",‬
‫כי הבימוי היה מה שהכי אהבתי בהפקה.‬ ‫אני אוהבת להגיד לאנשים מה לעשות.‬
‫בתחילה היה לו ציור מוכן בצד,‬
‫אז בעיקרון ידענו כיצד זה ייראה.‬
‫אך בסופו של דבר‬ ‫הוא נפטר ממנו והשתמש בזיכרונו.‬
‫נשארה לנו דקה בערך.‬
‫אך בכל פעם שסימנתי לו שנותרו שתי דקות…‬
‫"זה הזמן לעץ גדול!"‬
‫ואני אומרת לכם, החל מן הצילום האחרון,‬
‫תמיד הייתי לחוצה,‬ ‫כי לא הייתי בטוחה שיספיק לסיים אותו.‬
‫אתם מוכנים? זהו מבחן האומץ האמיתי שלכם.‬
‫בדיוק כאן.‬
‫אבל לכן זה כיף. תהיו אמיצים. תסתכנו.‬
‫בסדר. הינה מבחן האומץ שלכם.‬
‫כאן צריך להיות כאן עץ גדול.‬
‫הכנסתו של העץ הזה עושה שני דברים.‬
‫ראשית, היא משגעת את הבמאית שלי.‬
‫אבל שנית, היא דוחקת הכול לאחור.‬
‫היא מספקת הרבה יותר פרספקטיבה.‬
‫זה היה כמו קסם.‬
‫כשמדובר בבוב רוס, כשמשהו לא מסתדר,‬
‫לרוב הוא עושה מה שמורה טוב היה עושה.‬
‫אתה לא מתרגש.‬
‫הצעד הבא שלך הוא לתקן.‬
‫שלום! אני שמח שהצלחתם להצטרף אליי היום.‬ ‫תפסתם אותי משתעשע קצת.‬
‫אני מקבל מאנשים בכל רחבי הארץ‬ ‫המון גלויות ומכתבים שבהם נכתב,‬
‫"בוב, מה לעשות אם אני באמצע ציור‬ ‫והחלטתי שהוא לא מוצא חן בעיניי?"‬
‫אני אומר שוב ושוב,‬
‫"אין לנו טעויות. יש לנו תאונות משמחות".‬
‫והוא נטש את הרעיון הזה,‬ ‫שיש צורך בכישרון, להיוולד עם כישרון,‬
‫לזכות בברכתו של האל,‬ ‫כדי להיות מסוגל לצייר, וזה ממש לא נכון.‬
‫- וולט קובלסקי -‬
‫הוא האמין שכל אחד יכול ליצור דברים.‬
‫אתם יודעים,‬ ‫לאחרונה ביצעתי הדגמה בקניון‬
‫ומישהו ניגש אליי ואמר,‬
‫"בוב, אני לא אוכל לצייר לעולם,‬ ‫כי אני עיוור צבעים.‬
‫אני רואה רק גוונים של אפור".‬
‫אז החלטתי שהיום נעשה תמונה באפור,‬ ‫רק כדי להראות לכם שכל אחד יכול לצייר.‬
‫העובדה שהוא היה מוכן לעשות זאת‬ ‫העידה על לב הזהב של בוב.‬
‫לא ידעתם שיש לכם כוח כה רב, נכון?‬ ‫אתם באמת יכולים לעשות את זה.‬
‫- יום א', 30 בספטמבר, 1984 -‬
‫אתם יכולים להזיז הרים, עצים, נהרות אדירים.‬
‫- בוב רוס מהלל את "חדוות הציור" ממאנסי -‬
‫- למעלה מ-40 תחנות של PBS‬ ‫משדרות את "חדוות הציור" -‬
‫נתחיל בקצת "שחור חצות". אולי בעולם שלנו‬ ‫יש ענן קטן ושמח שחי כאן למעלה.‬
‫כשהיינו ילדים, אחי ג'ים ואני‬
‫נהגנו לשכב על הגב בשדה…‬
‫- בוב רוס וג'ימי קוקס, אחיו למחצה של בוב -‬
‫להביט למעלה בעננים‬ ‫ולראות בהם צורות מטורפות.‬
‫ודאי עשיתם זאת, גם אם אינכם מודים בכך.‬
‫הבוב שאתם רואים בטלוויזיה‬ ‫הוא קרוב מאוד לגישה האמיתית שלו‬
‫לגבי הטבע והכול, למעשה.‬
‫היום יש לי שני אורחים שאני רוצה להציג לכם.‬
‫אלה שני אדומי חזה קטנים.‬ ‫הם פרחחים ממש חמודים.‬
‫היי, מה אתם הולכים לעשות?‬
‫הוא אהב את הטבע.‬
‫הייתה לו סירת קאנו שהוא שט בה באגם.‬
‫הוא נהג לתפוס כמה דגים,‬ ‫אבל השליך אותם בחזרה תמיד.‬
‫הוא לא השאיר אותם אצלו.‬
‫הוא נהג לומר שהוא צד עם מצלמה.‬
‫זהו פיפוד. פיפוד, סנאי הכיס.‬
‫הוא נפל מעץ‬ ‫ואישה נחמדה מאוד הביאה אותו אליי‬
‫ושאלה אם אסכים לטפל בו‬ ‫עד שיגיע לגודל שבו אפשר יהיה לשחררו.‬
‫אתה יודע, אם היה רואה חיה פצועה,‬ ‫הוא היה עושה כל שביכולתו כדי לעזור.‬
‫דבר אחד שהבחנתי בו בנסיעותיי ברחבי הארץ,‬ ‫בהדגמות ובשיעורים שלי…‬
‫- "חדוות הציור", עונה שביעית, 1985 -‬
‫רק אנשים נחמדים מציירים.‬
‫כל הציירים שפגשתי אי פעם‬ ‫היו בני אדם נפלאים.‬
‫לאחר שהחלו לשדר את התוכנית,‬ ‫כל סדנה הייתה מפוצצת.‬
‫כי כה רבים רצו להדריך בעצמם.‬
‫לכן הוא החליט לבצע את הכשרת המורים.‬
‫אני רואה שרובכם כבר עשיתם את זה.‬
‫את השכבה הדקיקה‬ ‫של לבן נוזלי על בד הציור שלכם…‬
‫אתם צופים בבוב כל כך הרבה,‬ ‫שאתם כבר יודעים את זה.‬
‫היום יש לי הזכות והעונג להציג לכם‬
‫את אחד המורים הטובים ביותר בארץ‬ ‫וגם אחד מידידיי הקרובים ביותר.‬
‫אני רוצה להציג לכם היום את מר דיינה ג'סטר.‬
‫דיינה נוסע בכל רחבי הארץ‬ ‫ומלמד אלפי אנשים‬
‫את "חדוות הציור".‬
‫אנחנו היינו המייסדים.‬
‫היינו שם מן ההתחלה.‬ ‫-מהיום הראשון.‬
‫בני, סטיב, הוא צייר אדיר והוא פשוט…‬
‫הוא כה צעיר וכל כך מתרגש מזה.‬
‫נעים לראות צעירים מתלהבים ממשהו כזה.‬
‫אנחנו שולחים את סטיב לכל רחבי הארץ‬ ‫והוא מלמד מאות אנשים את "חדוות הציור".‬
‫טופחים קלות לתוך הצבע.‬
‫ואז, אתם יודעים,‬ ‫האזורים הקטנים האלה שבין לבין,‬
‫החשוכים, צריך רק לגעת בהם.‬
‫בוב אהב את הריגוש שבלראות תלמיד חדש מחייך‬
‫עם ציור חדש ויפהפה.‬
‫בוב היה משמח אותם באופן שלא ייאמן.‬
‫כזה, "מה, אני עשיתי את זה? לא ייתכן".‬
‫כן. אתה עשית את זה.‬
‫קורה כאן הרבה בנוסף לציור‬
‫ואני חושב שאנשים מודעים לכך ונהנים מזה.‬
‫למרות הצלחתו של רוס,‬ ‫הוא לא היה יחיד במינו.‬
‫בתחילת שנות ה-80,‬ ‫גם אומנים אחרים לימדו בטלוויזיה.‬
‫- סדנת האומנות של ג'נקינס -‬
‫התחלנו בטלוויזיה ב-83'…‬
‫- גארי וקאת'רן ג'נקינס, ציירי פרחים -‬
‫באותה שנה כמו בוב רוס.‬
‫רוס עשה את הקטע שלו, את הנופים שלו,‬
‫ואנחנו ציירנו פרחים.‬
‫בוב נהג לומר, "אני איש של הרים ועצים".‬
‫הוא אמר גם, "אם אתם באמת רוצים‬ ‫ללמוד לצייר פרחים, גשו לזוג ג'נקינס".‬
‫בתערוכות מקצועיות,‬ ‫בוב ואני אכלנו ארוחת ערב ביחד פעמים רבות.‬
‫ואחרי ארוחת הערב‬
‫הסתובבנו ביחד כדי לראות‬ ‫את מי יזהו אנשים רבים יותר.‬
‫כמובן שבוב ניצח בזה תמיד.‬
‫- "חדוות הציור", 49 WIPB -‬
‫תגידי לי איך בוב היה שלא מול המצלמות.‬
‫כן, הוא היה כיפי.‬
‫אני רוצה רק לחלוק בסוד קטן.‬ ‫לפעמים הוא סיפר בדיחות גסות.‬
‫הוא סיפר לנו בדיחות גסות‬ ‫מייד לפני תחילת הצילומים,‬
‫כדי לגרום לנו להשתחרר, לדעתי,‬ ‫אבל הוא היה כפי שהיה בצילומים.‬
‫הוא היה כיפי‬ ‫והייתה לו כריזמה כמו שלא ראית מעולם.‬
‫הוא היה אנרגטי יותר בחיים‬
‫והוא ממש אהב מכוניות מהירות.‬
‫המתחרים אינם יכולים להשתוות למכונית הזאת.‬
‫הקורבט היחידה במינה של שברולט.‬
‫הייתה לו סטינגריי 69'‬ ‫שהייתה עשויה מפיברגלס בעבודת יד,‬
‫מנוע 5.7 ליטרים, כל השכלולים.‬
‫יום אחד הוא לקח אותי בקורבט ואמרתי,‬ ‫"מה אתה עושה?"‬
‫הוא אמר, "אקח אותך לסיבוב כיפי, גבר".‬
‫- קורבט -‬
‫הוא לא אהב להפחיד אנשים.‬ ‫הוא אהב לרגש אנשים.‬
‫כן, הוא בהחלט היה בקטע הזה.‬
‫הזוג קובלסקי טיפל בהיבטים העסקיים של המיזם‬
‫וכך בוב התפנה לעשות‬ ‫מה שהיה טוב בו יותר מכול,‬
‫להתחבר אל בני אדם.‬
‫כולם ניסו רק לעבוד ולבצע את תפקידם.‬
‫ג'יין הייתה אינטליגנטית מאוד, אתה יודע,‬
‫ומדהימה בעבודת מנהלה.‬
‫היא לימדה אותי שאם עושים משהו,‬ ‫עושים אותו כמו שצריך ולא מחפפים.‬
‫אז ביחד עם וולט ואנט‬
‫היה לשתי המשפחות משהו טוב ביד.‬
‫בתוך חמש שנים נראה היה שהכול מסתדר די טוב.‬
‫החדווה והאהבה שלו פשוט האירו את החדר.‬
‫- אנדריאה בקסטר‬ ‫חברת צוות, "חדוות הציור" -‬
‫הוא גרם לי להרגיש כבת משפחה.‬
‫בכל בוקר שבו בא לשם בשביל תוכניתו,‬
‫הוא נכנס למשרדי עם כוס הקפה שלו,‬ ‫סיפר בדיחות, חיבק אותנו‬
‫ופשוט הקניט אותנו כמו אח גדול.‬
‫היה לו לב זהב,‬
‫אבל הוא היה גם איש בידור.‬
‫אני אקח את מברשת הבלנדר הקטנה והרכה שלנו,‬
‫עדינה מאוד, מברשת רכה וקטנה,‬
‫ופשוט אערבב קצת את שכבת היסוד.‬
‫בעדינות.‬
‫נוגע רק בקושי.‬
‫פשוט אלטף קצת את בד הציור.‬
‫כך.‬
‫שאלתי אותו, "למה אתה מדבר כך בטלוויזיה?"‬
‫והוא אמר,‬ ‫"תראה, ביל אלכסנדר תמיד היה נוקשה קצת".‬
‫אתם יודעים, אני משתמש כבר בצבע השני‬ ‫במכחול שלי, כאן, בשביל העננים.‬
‫כבר יש בהם המון צהוב. אני רוצה שינוי.‬
‫אתה יודע, הקול שלו היה נוקשה.‬
‫הוא היה נמרץ ואנרגטי מאוד.‬
‫אז אבא שלי אמר,‬
‫"ובכן, נראה לי‬ ‫שרוב הקהל שלנו הוא ממין נקבה.‬
‫הרבה מהקהל הוא ממין נקבה,‬
‫אז אולי אנסה ללחוש".‬
‫במילים אחרות, הוא ניסה ליצור‬
‫כמעט את ההפך הגמור מביל אלכסנדר.‬
‫אחזו בה והרימו אותה.‬
‫לטפו אותה, התגרו בה, משכו אותה.‬
‫זהו.‬
‫תנו איתה אהבים כאן. בעדינות רבה.‬
‫העובדה שהוא קרא לתוכניתו "חדוות הציור"‬
‫אינה מקרית, כמובן,‬
‫כי זה מתקשר לכל מסורת ההדרכות‬ ‫שהייתה קיימת בשנות ה-70 המוקדמות.‬
‫יש את "חדוות הבישול",‬
‫אך גם את "חדוות המין". זה היה ספר מהפכני.‬
‫הגיוני שבוב רוס אימץ שם דומה מאוד.‬
‫- "עוד חדוות מין" -‬
‫הוא מדבר בקול‬
‫שכולו חומר הרגעה נוזלי, וזה חושני מאוד.‬
‫הוא מעמיד פנים‬ ‫שהוא מדבר עם אישה אחת, במיטה.‬
‫- אנט קובלסקי, 2011, ריאיון -‬
‫זה נכון. הוא התאמן.‬
‫הוא ניסה להיות קצת סקסי.‬
‫בזמן הצילומים אני מדבר רק עם אדם אחד‬
‫ואני ממש משוגע על האדם הזה.‬
‫זה מצב של אחד על אחד‬ ‫ואני חושב שאנשים מבינים זאת‬
‫וחשים שהם מכירים אותי‬ ‫ואני חש שאני מכיר אותם.‬
‫כמעט לא נוגע.‬
‫פשוט לטפו אותה.‬
‫חככו אותה. לטפו אותה.‬
‫היפטרו מהכמות העודפת.‬
‫פשוט תנו לה מכות רצח.‬
‫ואם יש שאלות שלא ענינו עליהן בתוכנית,‬ ‫צרו איתנו קשר.‬
‫נשמח לנסות לענות‬ ‫כמעט על כל שאלה שתעלה בדעתכם,‬
‫כל עוד היא לא אישית מדי. בואו נראה. מה…?‬
‫את זאת לא נקריא בטלוויזיה.‬ ‫נניח אותה בצד ונמשיך.‬
‫בוב ערך הדגמת ציור.‬
‫אחרי שסיים את הציור שלו, הוא אמר,‬
‫"סטיב, דיינה, בואו הנה.‬
‫הגנו עליי.‬
‫הנשים רוצות את חתימתי ועוקבות אחריי.‬ ‫אני מנסה ללכת לשירותים".‬
‫הן פשוט קרעו לו את החולצה.‬ ‫-זה היה טירוף.‬
‫הן ניסו להשיג קווצה משיער החזה שלו,‬ ‫או כל דבר אחר.‬
‫בוב היה כריזמטי, אבל פלרטטן קצת.‬
‫הוא פלירטט איתי ועם כל חברות הצוות.‬
‫הוא פשוט היה כזה. פשוט היה לו קסם אישי.‬
‫אך לדעתי הוא עשה זאת‬ ‫גם כדי לגרום לאנשים להרגיש טוב.‬
‫- אימא אנט, אבא בוב, דוד דיינר -‬
‫אנט נשבתה בקסמיו של בוב.‬
‫אני זוכר מפגש אחד של התוכנית בדייטונה.‬
‫כולם רצו להצטלם ביחד עם בוב.‬
‫אנט פשוט קינאה במערכות היחסים האלו,‬
‫שהיו לבוב עם אחרים מלבדה.‬
‫אנט לא אהבה שבוב הקדיש תשומת לב לאחרים.‬
‫לדעתי ייתכן שהיה שם קטע קטן של קנאה.‬ ‫-כן.‬
‫אם מישהו התקרב לבוב…‬ ‫-כן.‬
‫היא התנהגה כך.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ספר לי קצת על הרושם שלך‬
‫ממערכת היחסים בין בוב לאנט.‬
‫אני לא יודע. האם להיכנס לזה?‬
‫האם היה קטע בין בוב לאנט?‬
‫כולם שואלים את השאלה הזאת תמיד.‬
‫והתשובה היא…‬
‫שאולי סטיב יודע.‬
‫היה רומן בין אבא שלי לאנט, כן.‬
‫כשהיינו בתערוכות המקצועיות המוקדמות,‬ ‫בשנות ה-80,‬
‫נהגנו לאסוף אותם לארוחת ערב‬ ‫והם היו יוצאים מאותו חדר קטן במלון וכל זה.‬
‫ידענו שמשהו מוזר קורה שם.‬
‫זה היה בשנות ה-70, לדעתי.‬ ‫-לא, בשנות ה-80, מותק.‬
‫התחלנו לעבוד עם "וובר" רק…‬ ‫-זה היה… כולם שכבו עם כולם.‬
‫בסדר, בוא נחזור ל…‬ ‫-בסדר?‬
‫אוי, תפסיקי כבר. זה היה כך.‬
‫אני זוכר שזה היה ערב חג המולד.‬
‫שמעתי ויכוח בחדר השינה.‬
‫ג'יין שאלה אותו,‬
‫"אתה מקיים יחסי מין עם האישה הזאת?"‬
‫האמת יצאה לאור.‬
‫בוב וג'יין פתרו את זה.‬
‫אבל בין כולם נפער קרע.‬
‫מספר חודשים לאחר מכן,‬
‫כשהלכתי במסדרון, אנט הייתה בשירותים.‬
‫עברתי בסמוך והדלת הייתה פתוחה‬
‫והיא הייתה בחושך, על האסלה.‬
‫הייתה לה סיגריה אחת בפיה‬
‫ובמאפרה היו שתי סיגריות דולקות,‬ ‫לדעתי, שפשוט בערו להן.‬
‫היא אמרה, "סטיב,‬
‫רק אתה אוהב אותי".‬
‫ועשיתי כזה, "ואו".‬
‫כן.‬
‫החלו לצוץ מחלוקות.‬
‫כשפגשתי לראשונה את אנט קובלסקי,‬ ‫הם נראו כמו ידידים טובים,‬
‫אך היא הפסיקה לבוא, בסופו של דבר.‬
‫אז ייתכן שזאת הייתה תחילת הסוף,‬ ‫מבחינת מערכת היחסים שביניהם.‬
‫אני יכולה לומר שרבים מאיתנו נרגעו.‬
‫פשוט לא הייתי מסוגלת להיות רגועה בסביבתה.‬
‫וכך היה קל יותר‬ ‫לתקשר עם בוב בלי לצנזר את עצמנו.‬
‫- "חדוות הציור" עם בוב רוס, עונה שמינית -‬
‫שלום. היום יש לנו מעין יום שנה.‬
‫עם הציור הזה יהיו לנו‬ ‫100 תוכניות של "חדוות הציור".‬
‫נכון שזה נפלא?‬
‫ברצוני לקדם את פניכם‬ ‫לעונה העשירית של "חדוות הציור".‬
‫ה-12. ה-13.‬
‫ה-15. ה-17.‬
‫העונה ה-18 של "חדוות הציור".‬
‫- "חדוות הציור" עם בוב רוס, עונה 18 -‬
‫בסופה של העונה הזאת‬ ‫יהיו למעלה מ-230 תוכניות של "חדוות הציור".‬
‫MTV. רק עננים לבנים וצמריריים.‬
‫האורח הבא שלי יוצר את הקסם שלו‬ ‫במשך עשר השנים האחרונות בתוכניתו,‬
‫"חדוות הציור", שאני צופה בה כל הזמן.‬ ‫הוא מחברם של כמה ספרים בנושא.‬
‫ספרו האחרון נקרא "המיטב של 'חדוות הציור'".‬
‫אנא קדמו בברכה את המורה לאומנות‬ ‫האהוב ביותר באמריקה, בוב רוס.‬
‫שלום, בוב. נעים שבאת.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫איך גילו אותך?‬
‫רצינו לעשות תוכנית על ציור‬ ‫והלכנו לתחנה של PBS.‬
‫הם הסכימו לעשות כזאת ויצאנו לדרך.‬
‫רוב האנשים אינם יכולים לצייר,‬ ‫אך אני מוצאת את עצמי מרותקת.‬
‫אני יושבת וצופה בך מצייר.‬
‫לדעתי הסיבה היא שהקסם הזה‬ ‫באמת מתרחש בתוך 30 דקות‬
‫והתוכניות האלו אינן ערוכות.‬ ‫מה שקורה שם הוא אמיתי.‬
‫אנשים חשים שכאשר הם צופים בך,‬
‫הם באמת יכולים ללמוד‬ ‫איך לעשות את זה בעצמם.‬
‫הם באמת יכולים.‬ ‫אנחנו מקבלים 200-300 מכתבים ביום כעת,‬
‫מאנשים בכל רחבי ארצות הברית‬ ‫ובכמה מדינות זרות,‬
‫והם עושים את זה.‬
‫אישה אחת הייתה בת 93‬ ‫בשיעור הראשון שלה איתנו.‬
‫קיבלתי ממנה מכתב כשהייתה בת 94‬
‫והיא אמרה שפתחה תערוכת אומנות ראשונה משלה‬ ‫והחלה בקריירה חדשה לגמרי.‬
‫גרמת לזה להיראות קל.‬ ‫היה צורך במספר דקות בלבד והינה התוצאה.‬
‫לדעתך אתה יכול ללמד כל אחד לצייר?‬ ‫-ובכן, קחו את לוחות הצבעים‬
‫ומשכו אותה דרך הצבע הכהה בכיוון אחד.‬
‫שיהיה דק.‬
‫צריך רק לגעת ולדחוף קצת.‬
‫טוב!‬
‫טוב מאוד.‬
‫בוב, תראה את זה.‬ ‫-זה מעולה!‬
‫תראו מה אני עושה! אני מצייר.‬ ‫-עבודה נהדרת.‬
‫כל הכבוד!‬
‫לאחרונה הייתה לי‬ ‫הזדמנות להגיע לניו יורק סיטי.‬
‫יש להם משהו בשם "יום ילדים" בפארק,‬
‫והוזמנו לבוא לשם ולהשתתף בנעשה‬ ‫ולפגוש את כל האנשים הנפלאים מניו יורק.‬
‫- בואו לשחק איתנו בסנטרל פארק -‬
‫באותה תקופה הייתי בן 12‬ ‫ושמעתי שבוב רוס עומד להופיע בסנטרל פארק.‬
‫אז עלינו על רכבת ונסענו למנהטן.‬
‫לא ידענו היכן הוא.‬
‫פשוט הלכנו בעקבות ההמונים ברחבי סנטרל פארק‬ ‫כשאנחנו נושאים ציורים שהבאנו.‬
‫אנשים הגיעו מכל מקום‬
‫כדי להביא את ציוריהם, להראות לנו אותם‬ ‫ולחלוק איתנו ביום מרהיב עין.‬
‫פשוט מרהיב עין.‬
‫הוא הקדיש זמן כדי להיפגש איתי.‬ ‫הראיתי לו חלק מיצירותיי.‬
‫הוא חתם בצד האחורי של הציור שלי.‬
‫בוב רוס היה בדיוק כפי שהייתם מצפים שיהיה,‬ ‫כשפגשתי אותו.‬
‫סנטרל פארק פקח את עיניי.‬
‫אמרתי, "ואו, האיש הזה ממש פופולרי".‬
‫היה לי קשה להאמין‬ ‫שרבים כל כך מכירים את בוב רוס.‬
‫איש מעולם לא חשב שהוא יהיה מפורסם.‬
‫בואו, זה האיש שעושה את הציורים! בטלוויזיה!‬
‫"חדוות הציור" הפכה לתוכנית האומנות‬ ‫המצליחה ביותר בתולדות הטלוויזיה…‬
‫- בוב רוס הוא מיסיונר צבעי השמן של PBS -‬
‫ואני רוצה להודות לכם מאוד על תמיכתכם.‬
‫הגשמתם את חלומו של איש זקן.‬
‫- בוב רוס הוא סלבריטאי זוטא‬ ‫עם המון מעריצים -‬
‫אנשים אוהבים שיש להם גיבורים‬
‫וזה מה שבוב הפך להיות.‬
‫אין ספק שמהפן המסחרי,‬
‫בוב רצה להפוך לגדול יותר ולפופולרי יותר.‬
‫הוא היה מעוניין בהצלחה,‬
‫אך לא כפי שהזוג קובלסקי היה מעוניין בה.‬
‫- בוב רוס, דלי ורשת לניקוי מברשות -‬
‫כל מטרתו של "תאגיד בוב רוס"…‬
‫- בוב רוס, מוצרים ופרסומים -‬
‫הייתה למכור צבעים, בדי ציור,‬ ‫מכחולים ומברשות,‬
‫יותר מאשר ללמד אנשים איך להפוך לציירים.‬
‫אם היית שואל את בוב רוס‬ ‫מהו מחירה של שפופרת צבע,‬
‫או, אתה יודע, "כמה ערכות אתה מוכר?"‬
‫הוא לא היה יודע זאת.‬
‫- "חדוות הציור", עונה שנייה -‬
‫ברוך שובכם. אנו נציג את הצבעים על המסך,‬ ‫למקרה שלא ראיתם בשבוע שעבר,‬
‫ופשוט ניתן לכם לראות את כל הצבעים‬ ‫שאנחנו משתמשים בהם בכל עונה.‬
‫כשבוב החל להופיע בטלוויזיה,‬ ‫היה עליו למצוא מפיץ צבעים.‬
‫רוס והזוג קובלסקי ידעו‬ ‫ש"וובר" הייתה נותנת החסות שלנו.‬
‫"וובר" הייתה יצרנית צבעים,‬
‫אז הם חשבו, "בואו נפנה ל'וובר'‬ ‫כדי שתייצר את המוצרים שלנו.‬
‫- הפקת "חדוות הציור"‬ ‫מתאפשרת בזכות מענק מ"וובר" -‬
‫הוא היה בררן מאוד‬ ‫ורצה מוצר שיענה על דרישותיו באופן מושלם.‬
‫לצבע היה צריך להיות הרכב מסוים מאוד‬
‫כדי שהטכניקה הזאת תצליח.‬
‫אבל וולט רצה להרוויח הרבה כסף.‬
‫- בוב רוס, צבעי שמן רכים -‬
‫כל העניין היה לצבור עוד רווחים.‬
‫- המברשות והמכחולים של בוב רוס -‬
‫הוא לא הצליח לעשות קיצורי דרך,‬ ‫כי בוב לא נתן לו.‬
‫בוב אמר, "אני לא אפיץ מוצרים גרועים‬
‫שיהרסו את המוניטין שלי".‬
‫הפן החומרי של העניינים באמת היה חשוב למדי,‬
‫אבל הוא לא עשה את זה בשביל הכסף.‬
‫היו הרבה מאוד ויכוחים בנושא הזה בטלפון.‬
‫הוא רצה ללמד אנשים לצייר,‬
‫אך באמצעות מכירת מוצרים…‬
‫הם רצו לנצל זאת כדי להפיק רווחים.‬
‫על בד הציור הזה יש עולם משלכם‬
‫ואתם יכולים לעשות בו כאוות נפשכם.‬
‫יש לכם כוח מוחלט.‬
‫זהו המקום היחיד בעולם שבו יש לי כוח.‬
‫כאן אני הדיקטטור.‬ ‫אני יכול לעשות כאן כל דבר.‬
‫זה מה שכה נפלא כשמציירים כך.‬ ‫יש לכם חופש כאן.‬
‫הוא התקשר אליי והתלונן‬
‫וממש לא היה מרוצה מהמצב‬ ‫ומהכיוון שאליו התקדמו הדברים.‬
‫לאחר מכן, המצב פשוט הלך והתדרדר.‬
‫היי, הינה אשתי, ג'יין.‬
‫שלום, ג'יין.‬ ‫-שלום.‬
‫ואיתה נמצאת אנט, השותפה שלי.‬
‫ואני רוצה…‬
‫אני רוצה להקדיש את הציור הזה‬ ‫לכמה אנשים שהפכו את "חדוות הציור" לאפשרית.‬
‫יש מספר אנשים שאני ממש רוצה להזכיר בשמם.‬
‫ראשית, אשתי, ג'יין.‬
‫היא ניצבה מאחורינו ודאגה שהעסק יפעל.‬
‫רק אישה מיוחדת יכולה לחיות עם גבר משוגע.‬
‫אני זוכר שנכנסתי לחדר השינה האחורי,‬
‫ורק בפעם השנייה בחיי, כנראה,‬
‫ראיתי את אבא שלי בוכה.‬
‫ו…‬
‫בתנוחה עוברית על הקרקע.‬
‫לג'יין נודע שהיא חולה בסרטן.‬
‫זמן לא רב לאחר מכן, ג'יין הלכה לעולמה.‬
‫אני רוצה להקדיש שנייה כדי להודות לכם.‬
‫ציינתי שאיבדתי את אשתי.‬
‫קיבלתי מאות רבות של גלויות‬
‫מאנשים בכל רחבי הארץ, שהביעו אהדה ותמיכה.‬
‫מעומק ליבי, תודה על כך שאתם חולקים באבלי‬
‫ועל כך שהפכתם את אשתי‬ ‫לאדם מיוחד מאוד גם בחייכם.‬
‫- העונה הזאת מוקדשת בזיכרון אוהב‬ ‫לאשתו של בוב, ג'יין ל' רוס -‬
‫מותה של ג'יין פגע בו קשות.‬
‫אני זוכר שהוא אמר,‬
‫"הלך על כל החיים שלי".‬
‫לפעמים, כשמצב הרוח שלכם אינו טוב,‬ ‫הציורים נוטים להיות קודרים יותר,‬
‫כי הציורים משקפים את מצב הרוח שלכם.‬
‫לפעמים אתם כלל לא מודעים לכך שזה קורה.‬
‫כשיש לכם בהיר על בהיר, אין לכם שום דבר.‬
‫אם יש לכם כהה על כהה,‬ ‫אין לכם שום דבר, בעיקרון.‬
‫הינה. אתם יודעים, זה כמו בחיים. אם…‬
‫צריך קצת עצב מדי פעם,‬ ‫כדי שתדעו מתי הזמנים הטובים מגיעים.‬
‫אני מחכה לזמנים הטובים כעת.‬
‫שבועיים או שלושה לאחר מותה של ג'יין,‬
‫הרופא אמר שאבי חולה‬ ‫בלימפומה שאינה הודג'קין.‬
‫ואז אנחנו שוטפים את המברשות,‬ ‫כידוע לכם, במדלל ללא ריח.‬
‫נערו אותה.‬
‫תנו לה מכות רצח.‬
‫הטכניקה הזאת, של רטוב על רטוב,‬ ‫מצריכה די הרבה מדלל.‬
‫הוא הכה את המברשת הזאת כמעט בכל פרק.‬
‫נערו אותה.‬
‫כל האדים של מדלל הצבע‬ ‫ריחפו היישר לתוך הנחיריים שלו.‬
‫וכיסו את כל החדר.‬
‫הסתייגתי כבר אז מכך שהוא עשה זאת.‬
‫הוסיפו רק נגיעה של מדלל צבע למברשת שלכם‬
‫ועברו על הצבע.‬
‫תמיד תהיתי אם היה לזה קשר ללימפומה.‬
‫אני לא רופא, אבל זאת השערה.‬
‫נשטוף את שתיהן באותה הזדמנות.‬
‫הינה.‬
‫הוא החליט, "אם לא נותר לי זמן רב לחיות,‬
‫אעשה כל מה שאוכל".‬
‫זה היה "ההצגה חייבת להימשך".‬
‫- "חדוות הציור", עונה 24 -‬
‫שלום, אני בוב רוס‬ ‫ואני רוצה לקדם אתכם בברכה‬
‫לעונה ה-26…‬ ‫ה-28… ה-30 של "חדוות הציור".‬
‫ואנחנו פשוט עוברים על כל בד הציור.‬
‫אבל אולי בעולם שלנו…‬
‫יש כמה עצים קטנים, הרחק מאחור.‬
‫במבט לאחור, בוב ממש הקדיש עצמו לעבודה.‬
‫הוא רצה לעשות שלוש תוכניות ביום לפחות.‬
‫ובימים מסוימים הוא עשה הרבה יותר מכך.‬
‫פשוט תיהנו קצת.‬
‫זה יום שבו אתם יכולים להיות משוגעים.‬ ‫פשוט תשתוללו.‬
‫כשרואים את כל העונות המאוחרות,‬ ‫הוא באמת ובתמים סבל מסרטן.‬
‫הוא הקפיד מאוד על פרטיותו בכל דבר.‬
‫זה היה בדיוק מה שבוב רצה.‬
‫אם תתרגלו את זה קצת,‬ ‫תידהמו ממה שתוכלו להשיג.‬
‫כל יום הוא כמו מתנה.‬
‫משהו חדש קורה על בד הציור.‬
‫הינה עץ קטן ושמח.‬ ‫אולי יש ענן קטן ושמח שמרחף בסביבה.‬
‫פשוט כמה חבבובים שמחים.‬
‫התוכנית הזאת משודרת במדינות זרות רבות כעת.‬
‫לעיתים קרובות אני תוהה‬ ‫איך הם מתרגמים "חבבובים".‬
‫- יפן -‬
‫- מקסיקו -‬
‫- טורקיה -‬
‫- האומנות היא השפה הבינלאומית של העולם‬ ‫"חדוות הציור" במקסיקו וביפן -‬
‫לאנשים בעולם כולו יש מכנה משותף.‬ ‫כולם אוהבים לצייר.‬
‫ידענו שבדיוק ברגע‬ ‫שבו הוא הפך לטוב ביותר שהיה יכול להיות…‬
‫- יום הולדת 51 שמח, בוב -‬
‫החלה התדרדרותו.‬
‫טוב, בואו נשטוף את המברשת.‬
‫אני חושב שמבחינה מסוימת,‬ ‫הוא ניצל את העבודה כדי לא לחשוב על כך.‬
‫מדי יום אני מקבל מכתבים מאנשים בכל הארץ‬ ‫שמעולם לא אחזו בידם במכחול,‬
‫אך ניסו זאת וזה מצליח,‬
‫והם חוו עולם חדש לגמרי.‬
‫הכרתי המון אנשים שהיו בדיכאון‬ ‫ויצאו מדיכאונם באמצעות ציור ורישום.‬
‫חשוב לבטא את עצמכם באמצעות סמליות שכזאת‬
‫ולהוציא את הרגשות האלה החוצה.‬
‫- עשו אומנות, לא מלחמה -‬
‫לעולם לא אשכח את הרגע‬ ‫שבו נודע לי שבוב חולה בסרטן.‬
‫מנהל התוכניות שלי קרא לי למשרדו,‬ ‫סגר את הדלת,‬
‫ואני סבורה שהוא סיפר לי לפני שסיפר לצוות.‬
‫והוא אמר שלבוב יש סרטן ואני הייתי בהלם,‬ ‫כי הוא לא סיפר לנו שהוא חולה.‬
‫הוא לא רצה שאחשוב על כך בזמן התוכנית.‬
‫הינה.‬
‫זוהי באמת נקודת השיא של כל חיי,‬
‫ליצור את התוכניות האלו‬ ‫ולהצטרף אליכם בבתיכם או היכן שלא תהיו,‬
‫ולצייר ביחד איתכם.‬
‫באמת שנהניתי להיות איתכם‬ ‫ב-13 התכניות האחרונות.‬
‫השעון הישן שעל הקיר אומר לי שהגיע הזמן‬ ‫לסיים את התוכנית הזאת ואת העונה הזאת.‬
‫- "חדוות הציור", פרק אחרון, 1994 -‬
‫אני חושב שבמהלך אותה תקופה,‬ ‫הזוג קובלסקי הפך מודאג.‬
‫אם בוב ימות, העסק שלהם ימות.‬
‫- בוב רוס מציג, "חדוות הציור של פרחים" -‬
‫שלום, אני אנט קובלסקי‬
‫ובוב רוס הזמין אותי לחלוק איתכם‬ ‫ב"חדוות הציור של פרחים".‬
‫יום אחד, בסמינר האומנות שלנו בפלורידה,‬ ‫אישה אחת השליכה ספר על שולחני,‬
‫וזה היה ספר הפרחים של אנט קובלסקי.‬
‫והיה כתוב בו שאנט עבדה קשה מאוד,‬ ‫במשך שנים רבות מאוד,‬
‫על פיתוחו של סגנון הציור החדש הזה.‬
‫כמעט קיבלתי התקף לב.‬
‫אנט לקחה את התרשימים שלי…‬
‫- איך לצייר חיננית -‬
‫והעתיקה אותם כמעט בשלמותם.‬
‫- ג'נקינס, קובלסקי -‬
‫- מכחול פילברט ומשיחה בחצי עיגול -‬
‫היא השתמשה כמעט בדיוק‬ ‫באותו ניסוח שאנחנו השתמשנו בו.‬
‫- חינניות: 1. טבלו את מכחול הפילברט בצבע -‬
‫בספרה של קאת'רן, היא יושבת בכיסא טווס.‬
‫אנט יושבת באותו כיסא טווס,‬
‫באותה תנוחה.‬
‫אתם מוכנים להתחיל לצייר? אני מקווה שכן.‬
‫נבצע משיחות מוטות לאחור.‬
‫משחו את הצבע מצד לצד באמצע.‬ ‫בצעו משיחות מוטות לאחור.‬
‫אנט ציירה ציורים של פרחים.‬
‫אמרתי, "הם נראים כמו ציורים של ג'נקינס".‬
‫מפחיד עד כמה שהם דומים‬
‫ומוזר קצת שכל המכחולים והמברשות‬ ‫דומים אלה לאלה.‬
‫מאז תחילת שנות ה-80‬ ‫עיצבנו מכחולים ומברשות משיער גירית‬
‫בשביל קו המוצרים שלנו.‬
‫ואז סגן הנשיא של "וובר" אמר,‬
‫"צר לי, מעתה לא תוכלו לקבל‬ ‫את המכחולים והמברשות משיער הגירית.‬
‫הן ברשימת המינים שבסכנת הכחדה".‬
‫מה שמרגש כאן במיוחד‬ ‫הם מכחולי הפרחים החדשים של בוב.‬
‫אבל נחשו מה?‬
‫- הקו החדש של מכחולים‬ ‫וצבעים רכים מאת בוב רוס -‬
‫כשאנט יצאה עם קו המוצרים שלה,‬ ‫היה להם קו יפה של מכחולים משיער גירית.‬
‫בוב היה בסביבתה של אנט חלק עצום מהזמן.‬
‫איך ייתכן שהוא לא ידע?‬
‫אנחנו ניתן לאנט לצייר לכם פרח קטן.‬
‫אני אשאיר את התוכנית בידיה ונתראה אחר כך.‬ ‫-תודה.‬
‫אך מה הוא היה יכול לעשות?‬
‫היא רצתה רק לשלוט בכל שוק האומנות.‬
‫המכירות שלנו ירדו‬ ‫והתחנות הפסיקו לשדר את התוכניות שלנו.‬
‫היא עשתה זאת כדי שלא תהיה לה תחרות מצידנו.‬
‫היא רצתה שניעלם.‬
‫- ג'נקינס -‬
‫אבא הפך חולה קצת יותר‬
‫וכולנו ידענו שנצטרך לטפל בו.‬
‫זה באמת שינה מאוד את אופן החשיבה שלי.‬
‫אתה יודע, "למה הוא עשה את הדברים שעשה?‬
‫למה הוא רצה בשבילי את מה שרצה?‬
‫למה הוא דחק בי כל כך?"‬
‫יש לי הזכות הגדולה להציג את משוש חיי.‬
‫זהו בני, סטיב.‬
‫סטיב, אני בהחלט שמח שאתה איתנו, בני.‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-תכין ציור מעולה ונתראה אחר כך.‬
‫בסדר.‬
‫אבא שלי רצה שאופיע בהרבה מהתוכניות‬
‫ואני לא רציתי זאת.‬
‫הוא אמר לי,‬ ‫"אני מנסה לעשות את הטוב ביותר בשבילך".‬
‫הוא רצה שאצליח יותר ממנו.‬
‫למעשה, פעם אחת הוא אפילו אמר לי‬ ‫שבתוכנית הוא לא צייר טוב כפי שהיה יכול,‬
‫כי רצה שיהיה לי קל יותר,‬
‫בעתיד, כשאחליף אותו.‬
‫וחשבתי, "מה?"‬
‫יש לי בחור צעיר שמצייר הרים טוב יותר ממני.‬
‫זהו בני, סטיב.‬ ‫אולי ראיתם אותו בכמה מהתוכניות האחרות.‬
‫הוא אחד מציירי ההרים הכי פיצוציים‬
‫שראיתי אי פעם.‬
‫הוא לא הופיע בעונה הזאת.‬
‫אולי בעונה הבאה אצליח להביא אותו לכאן שוב.‬
‫אני מניח שאפשר לומר‬ ‫שהיה בינינו מאבק כוחות.‬
‫היה בינינו מעין ריב.‬
‫אני רציתי לעשות משהו משלי‬ ‫והוא רצה שאעשה מה שהוא עשה.‬
‫היו כמה שנים‬ ‫שבהן לא דיברנו הרבה זה עם זה.‬
‫אני עדיין כועס על עצמי קצת בגלל זה.‬
‫אם הוריך אומרים לך לעשות משהו,‬
‫הסיבה אינה שהם מנסים להיות מרושעים.‬
‫הסיבה היא שאכפת להם.‬
‫אתה יודע, הם אוהבים אותך‬ ‫ורוצים את הטוב ביותר בשבילך.‬
‫כשהוא הלך ונחלש,‬
‫התחלנו לדבר הרבה יותר שוב.‬
‫ישבנו וניהלנו דיונים רבים‬
‫על דברים שהוא לא סיפר לי קודם מעולם.‬
‫בהתחלה…‬
‫הוסכם על שיטת הצבעה.‬
‫- הסכם שותפות -‬
‫כשג'יין מתה,‬
‫הוא איבד קול אחד.‬
‫לפתע, דעתו של בוב כבר לא הייתה ממש חשובה.‬
‫זה היה פחות או יותר,‬ ‫"אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים,‬
‫ואתה תעשה מה שנגיד לך לעשות".‬
‫לאחר שג'יין הלכה לעולמה,‬
‫אני יודע שהייתה מחלוקת קשה‬
‫כי בוב לא קיבל את החופש להיות בוב.‬
‫הוא החליט שבהחלט לא יעשה‬ ‫עונה נוספת עם הזוג קובלסקי.‬
‫- חנות מזכרות -‬
‫- רחוב אלם -‬
‫- הרפתקאות אלמר וחבריו -‬
‫שלום, ילדים.‬
‫בוב!‬
‫מה שלומכם היום?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבא שלי תמיד רצה לעשות‬ ‫תוכנית טלוויזיה לילדים.‬
‫הוא רצה להביא את עולם האומנות גם לצעירים.‬
‫כשילד מגיע לגיל 11 או 12,‬
‫אם הוא מקבל משוב שלילי‬ ‫על ניסיונותיו בתחום האומנות,‬
‫לעיתים קרובות הוא מוותר על כך.‬
‫בוב הרגיש שקיים קהל מובנה של ילדים.‬
‫בדיוק קראתי ספר טוב עם סיפורים, כמו פעם.‬
‫אני יודע שהוא התרגש מכך‬ ‫ורצה מאוד לעשות זאת,‬
‫אך אז הוא חלה באמת ובתמים.‬
‫הוא חבש פאה.‬
‫הזוג קובלסקי כעס על כך שבוב נראה חולה,‬
‫אבל הוא התעקש‬ ‫שיוכל להופיע בתוכנית הטלוויזיה.‬
‫וולט ואנט התנגדו לכך מאוד.‬
‫שניהם ראו את בוב‬ ‫כמשהו שהם יצרו ושיווקו כבר מן ההתחלה.‬
‫הם לא רצו שאנשים ידעו שהוא חולה.‬
‫כשאבא שלי כבר כמעט היה על ערש דווי,‬
‫הוא ואני הלכנו לביתו של הזוג קובלסקי.‬
‫נכנסנו אל חדר השינה האחורי‬
‫והשכבתי את בוב במיטה.‬
‫אנט התחילה לדבר איתי כשהדלת סגורה,‬ ‫כך שבוב לא ישמע זאת.‬
‫- הסכם אנדרטה -‬
‫והיא אמרה, "אתה צריך להיכנס לשם‬ ‫ולגרום לבוב לחתום על זה".‬
‫- הסכם תמלוגים והסבה -‬
‫היא אמרה,‬ ‫"זה חוזה לאנדרטה שאנחנו רוצים לבנות לבוב".‬
‫- הסכם בין "בוב רוס בע"מ"‬ ‫לבין רוברט נ' רוס, הידוע גם כבוב רוס, -‬
‫- שמו ודמותו של בוב יירשמו על שם BRI‬ ‫כסימני מסחר של BRI. -‬
‫זה נראה כאילו הם ניסו לגרום לבוב‬ ‫להעביר להם את הזכויות על שמו.‬
‫סירבתי, ואנט הפכה כועסת ומתוסכלת מאוד.‬
‫הוא לא רצה לוותר על כל הזכויות לשמו.‬
‫- הסכם אנדרטה -‬
‫אבל זה לא מנע מהם לנסות להשיג אותן.‬
‫הם ידעו שמותו הולך וקרב‬
‫ולכן הפכו נואשים יותר.‬
‫היו ביניהם ויכוחים קשים‬ ‫בשאלה למי יהיו הזכויות על שמו לאחר מותו.‬
‫זה התרחש מדי יום במשך שבועות.‬
‫אני אוהב לצייר כי זה נותן לי חופש מוחלט‬
‫וזה המקום היחיד בכל חיי‬ ‫שבו היה לי חופש מוחלט.‬
‫בוב החליט שהדרך להימנע‬ ‫מבעיות עם הזוג קובלסקי…‬
‫- תעודת נישואין -‬
‫היא להתחתן עם אחות‬ ‫שהכיר במשך מספר חודשים כשהיה בבית החולים.‬
‫- תאריך הנישואין: 7 באפריל, 1995 -‬
‫- שם החתן: רוברט נורמן רוס -‬
‫- שם הכלה: לינדה לוסיל פרימן -‬
‫הוא ניסה לבצע הכנות בשביל אחיו למחצה‬ ‫ובשביל בנו, סטיב, להמשך דרכם.‬
‫- בוב רוס וג'ימי קוקס, אחיו למחצה של בוב -‬
‫הוא צעק רק כשכעס באופן קיצוני.‬
‫זה החלק הכי כיפי בטכניקה הזאת.‬ ‫להוציא את כל התסכולים והעוינות שלכם.‬
‫אפשר היה לשמוע אותו צורח,‬
‫"אני לא אתן לכם את שמי.‬
‫אתם לא תקבלו את שמי".‬
‫שיחת הטלפון האחרונה שניהלתי עם בוב‬ ‫הייתה ביוני 1995.‬
‫הוא ידע מה קורה.‬
‫הוא אמר שהוא לא רוצה שום קשר‬ ‫ל-BRI או ל"חדוות הציור".‬
‫הוא אמר,‬ ‫"הם מנסים לגנוב את שמי כשאני על ערש דווי".‬
‫ואז דיברתי איתו עוד קצת ואמרתי,‬ ‫"אני אבוא לבקר אותך".‬
‫והוא אמר,‬ ‫"לא, אני לא רוצה שתבוא ותראה אותי כך.‬
‫אני שוקל רק 38 קילוגרמים.‬
‫אני רוצה שתזכור אותי‬ ‫כפי שהייתי בפעם האחרונה שראית אותי".‬
‫הוא…‬
‫לא היה לו שיער.‬
‫והוא היה רזה כל כך.‬
‫והיינו צריכים להרטיב את שפתיו.‬
‫הוא לא היה יכול לשתות. הגרון שלו היה…‬
‫חסום.‬
‫צפיתי בגיבור שלי הולך ומתפרק.‬
‫השתדלנו כל כך לגרום לו להרגיש בנוח…‬
‫אבל כאב לו מאוד.‬
‫נאלצתי לעזור לו להזדקף.‬
‫והוא אמר,‬
‫"אתה חזק כל כך".‬
‫- בוב רוס, אומן טלוויזיוני,‬ ‫29 באוקטובר 1942 - 4 ביולי 1995 -‬
‫אחרי שאבא שלי הלך לעולמו,‬ ‫אנט אמרה לי משהו שלא אשכח לעולם.‬
‫היא אמרה, "אתה לא שמח שזה נגמר?"‬
‫וחשבתי, "למה את מתכוונת?‬ ‫האם אני שמח שאבא שלי מת?"‬
‫לא הבנתי על מה היא דיברה,‬
‫כי כל שנייה שהייתה יכולה להיות לי…‬
‫כל שנייה…‬
‫הייתה…‬
‫הייתי נותן הכול.‬
‫הזוג קובלסקי לא בא ללוויה שלו, של בוב.‬
‫גרוע מזה, הם ניסו לשמור בסוד‬ ‫את העובדה שהלוויה התרחשה כלל.‬
‫- בוב -‬
‫אני לא זוכר מי התקשר אליי.‬
‫מי שזה לא היה אמר,‬ ‫"בוב הלך לעולמו" ו"אל תספר לאיש"‬
‫ו"עלה על הטיסה הבאה לפלורידה".‬
‫זה היה טירוף.‬
‫היו שם רק 30 או 40 אנשים סך הכול.‬
‫גיליתי שהוא הלך לעולמו‬ ‫רק כשקראתי על כך ב"ניוזוויק".‬
‫תמיד שמרתי קצת טינה לחברה,‬ ‫כי הם לא יצרו איתי קשר.‬
‫הייתי רוצה מאוד להיות נוכח בלווייתו,‬
‫אך זה לא קרה.‬
‫לדעתי הם רצו שאנשים יאמינו שהוא עדיין חי‬ ‫ורבים אכן האמינו בכך.‬
‫עד עצם היום הזה אני נאלץ לספר לאנשים,‬ ‫אתה יודע,‬
‫שהוא איננו.‬
‫- "ניו יורק טיימס", הספדים‬ ‫יום ה', 13 ביולי, 1995 -‬
‫- בוב רוס, בן 52, מת: היה צייר בטלוויזיה -‬
‫לאחר מותו פני הדברים השתנו בעבורי‬ ‫אחת ולתמיד,‬
‫באופן שבו חשבתי על הכול.‬
‫באופן שבו חשבתי על חיים ומוות‬ ‫ועל כל מה שביניהם, פחות או יותר.‬
‫- 22 שיחות, 74 הודעות -‬
‫אני חושב שהייתה לי התמוטטות עצבים קטנה.‬
‫לאחר שבוב הלך לעולמו‬
‫תהיתי לעצמי,‬
‫"מה עכשיו?"‬
‫- הולנד -‬
‫התחלתי לעבוד ב"בוב רוס בע"מ" ב-1995.‬
‫- ברט אפינג, מנכ"ל לשעבר‬ ‫"בוב רוס בע"מ", אירופה -‬
‫לאחר שהוא מת שאלו אותי‬ ‫אם אוכל להציג את בוב רוס באירופה.‬
‫הצלחתי לשכנע‬ ‫את הטלוויזיה הציבורית של גרמניה.‬
‫- "וובר מרטין", ציוד אומנות מאז 1853 -‬
‫נהגתי לאסוף את ההזמנות לצבעים,‬ ‫מכחולים וחוברות.‬
‫וולט קובלסקי היה איש הקשר העיקרי שלי…‬
‫- וולט קובלסקי -‬
‫אבל כל השיחות שלנו על העסק‬ ‫סבבו סביב המחלקה שלי בלבד.‬
‫- "בוב רוס בע"מ, חדוות הציור" -‬
‫בתחילה חשבתי שבוב מת‬ ‫ושהזוג קובלסקי עצוב מאוד בגלל זה.‬
‫אך אז התחלתי להבחין‬ ‫בשינויים בחברת "בוב רוס".‬
‫הם הפכו להיות תובעניים הרבה יותר‬ ‫כלפי המורים המוסמכים.‬
‫התלמידים ב"רוס" אמרו לי‬
‫שבשיעורי ההסמכה האלה‬ ‫הם נאלצו ממש ללכת על ביצים.‬
‫ביום הראשון, ההנהלה שלהם הגישה להם חוזה.‬
‫- הנחיות למורים המוסמכים של "בוב רוס" -‬
‫כל התלמידים נתבקשו‬ ‫לחתום על משהו בשם "הנחיות",‬
‫שלמעשה היה חוזה.‬
‫- אין למכור,‬ ‫לשווק או לפרסם כל דבר, כל אדם -‬
‫אסור לכם לפרסם אף אומן אחר.‬
‫- ייעשה שימוש במוצרים האלה בלבד -‬
‫אסור לכם להשתמש במוצרים שאינם של "רוס".‬
‫- באישור "בוב רוס בע"מ" -‬
‫הייתה להם תיבת הצעות.‬
‫קראתי לה בשם "תיבת הריגול".‬
‫היית אמור להתקשר‬ ‫אם מישהו מתלמידיך או משאר המורים‬
‫חרג מההנחיות באופן כלשהו.‬
‫ידידה אחת שלנו‬ ‫קיבלה טפיחה על הכתף ביום הראשון.‬
‫הם אמרו, "ארזי את הצבעים והמכחולים שלך,‬ ‫אל תגידי מילה לאיש ועזבי את המקום".‬
‫היא ציינה בפני שאר התלמידים,‬ ‫"אני ממש רוצה ללמוד אצל ג'נקינס".‬
‫זה דווח באותה תיבת הצעות קטנה.‬
‫- חייתי תחת שלטון קומוניסטי‬ ‫במשך חמש שנים בווייטנאם, -‬
‫- שלוש מתוכן בכלא. -‬
‫- האופן שבו BRI ניהלה את הכיתה‬ ‫מזכיר לי את החיים תחת שלטון קומוניסטי. -‬
‫- הם האיצו בכולם לחשוד בכל אחד אחר. -‬
‫הם היו בשליטה מלאה‬ ‫והיו יכולים לפעול בשמו של בוב רוס,‬
‫על אף שבוב רוס לא היה מעורב בזה מעולם.‬
‫- מה נראה לכם שבוב היה אומר‬ ‫על המצב הזה אם היה בחיים? -‬
‫- לדעתי, השותפים שנותרו ב"בוב רוס בע"מ"‬ ‫עושים עוול למורשתו של בוב רוס. -‬
‫- תשפטו בעצמכם. קנדל -‬
‫פעם אחת הסתובבתי במחסן.‬
‫היה שם שולחן גדול עם המון ציורים.‬
‫וראיתי אדם שצייר עם מכחול ליינר ארוך‬
‫את חתימתו של בוב רוס על הציור.‬
‫חשבתי לעצמי, "רק רגע. בוב רוס מת‬ ‫וכעת מישהו חותם בשמו על ציור.‬
‫מה קורה כאן?"‬
‫רבים יכולים לצייר‬
‫העתקים מושלמים כמעט של בוב רוס‬ ‫ואי אפשר להבחין בהבדל.‬
‫אני לא מבחין בהבדל.‬ ‫איש אינו יכול להבחין בהבדל.‬
‫ההבדל, כנראה, הוא החתימה,‬
‫אבל גם אז, אין לדעת אם היא תקפה.‬
‫וולט, זה ציור של בוב רוס?‬ ‫-זה ציור של בוב רוס.‬
‫כי מישהו אמר לי שהוא שלו.‬
‫- אנט קובלסקי, היחידה בעולם שמאמתת‬ ‫ציורי בוב רוס מקוריים -‬
‫אפשר לומר שאני מזהה ציורים של בוב רוס.‬
‫מה דעתך על כך שהיחידה שמוסמכת לקבוע‬
‫אם ציור של בוב רוס הוא מקורי‬ ‫היא אנט קובלסקי?‬
‫זה בולשיט.‬
‫סליחה. קשקוש.‬
‫כשראיתי את האיש ההוא,‬ ‫היה זה אחד הדברים שגרמו לי לומר,‬
‫"משהו כאן ממש לא תקין".‬
‫חברת "בוב רוס" ידעה‬ ‫שהיא הלקוחה הכי גדולה של חברת "וובר".‬
‫וולט אמר לי, "יש לנו זכות לבצע ביקורת‬ ‫בחברת 'מרטין פ' וובר'".‬
‫הם ביצעו ביקורת בספרי החשבונות‬ ‫של "מרטין פ' וובר" ומצאו דברים לא נכונים.‬
‫הנהלת BRI אמרה,‬
‫"אתם צריכים רק להעיף את ג'נקינס.‬
‫תשמידו את קו הציור שלו,‬
‫אל תמשיכו לקדם את תוכנית הטלוויזיה שלו‬
‫ובעיקרון תזרקו אותו החוצה".‬
‫היה לנו חוזה עם "וובר" במשך 16 שנים.‬
‫היינו נאמנים מאוד לדניס קאפ,‬ ‫על אף שהם הפסיקו להזמין את הסדנאות שלנו.‬
‫- דניס קאפ, בעלים קודם, "מרטין פ' וובר" -‬
‫בסופו של דבר אמרנו לדניס,‬ ‫"אנחנו יודעים מה הזוג קובלסקי עושה".‬
‫הוא אמר, "אתם יודעים, אלה רק עסקים.‬
‫זה לא אישי".‬
‫זה בהחלט היה אישי מבחינתנו.‬
‫היינו חלוצים בתחום היצירה והתחביבים.‬
‫- סדנת אומנות ג'נקינס -‬
‫אנחנו חיים, נושמים,‬ ‫אוכלים וישנים אומנות, 24 שעות ביממה.‬
‫בוקר אחד התעוררנו ולא הייתה לנו עבודה.‬
‫החוזה עם "וובר"‬
‫היה הדבר הגרוע ביותר שיכול היה לקרות לנו.‬
‫לזוג קובלסקי לא הייתה כל שאיפה‬
‫להפיץ אושר והרגשה טובה.‬
‫- "חדוות הציור" עם בוב רוס -‬
‫רק הכסף עניין אותם.‬
‫כיום מייצרים המון מוצרים של בוב רוס.‬
‫ספלים לקפה,‬
‫חולצות, פיג'מות,‬
‫שמיכות, קופסאות אוכל,‬
‫תצרפים,‬
‫עטים.‬
‫שאמשיך?‬
‫ראש דשא של הצייר האהוב עליכם, בוב רוס.‬
‫פנטסטי.‬ ‫-רק פזרו את הזרעים.‬
‫כשהעניין הלך וגבר,‬
‫שמחנו מאוד לספק לאנשים מוצרים של בוב רוס…‬
‫- שרה סטרול, "בוב רוס בע"מ" -‬
‫כדי שיוכלו לחייך מדי יום‬ ‫כשהם שותים מתוך ספל הבוב רוס שלהם.‬
‫כל מה שחברת "בוב רוס" שידרה לעולם היה,‬
‫"הכול כאן זה בוב רוס".‬
‫בוב מת. בוב לא היה מעורב בזה בכלל.‬
‫הדבר החשוב להם הוא השליטה.‬
‫הם רוצים להיות הבעלים‬ ‫של כל מה שקשור בעניין.‬
‫- "בוב רוס בע"מ" -‬
‫למען האמת, נמאס לי מזה.‬
‫- "RSR אומנות בע"מ" נגד "בוב רוס בע"מ" -‬
‫בוקר טוב. כעת אנו דנים רשמית בעניין‬ ‫"RSR אומנות בע"מ" נגד "בוב רוס בע"מ".‬
‫זהו תצהיר הווידאו של רוברט סטיבן רוס.‬
‫זהו תצהיר הווידאו של דיינה ג'סטר.‬
‫החלטתי לרשום את שמי על צבעים ומכחולים,‬
‫אבל פחדתי אפילו להשתמש בשמי…‬
‫- צבע שמן בוב רוס‬ ‫צבע שמן לבן טיטניום -‬
‫כי הם סבורים‬ ‫שהם הבעלים המלאים של השם רוס.‬
‫- זכות הפרסום של צייר העץ הקטן והשמח‬ ‫מוטלת על הכף -‬
‫ידעתי שיתבעו אותי מייד.‬
‫עורך הדין שלנו אמר שעדיף שנתבע אותם.‬ ‫זה זול יותר מתביעה שלהם אתכם אחר כך…‬
‫- בנו של הצייר מגיש תביעה -‬
‫כי הם אוהבים לתבוע אנשים.‬
‫טוב, בוא נדבר על מרשתי,‬ ‫"בוב רוס בע"מ", שאכנה בשם BRI.‬
‫זה קיצור שאתה מכיר?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫האם יותר מאדם אחד‬ ‫הגה את הרעיון להקים את RSR?‬
‫זהו מאמץ קבוצתי.‬ ‫-בסדר. ומי הייתה הקבוצה?‬
‫לורנס, סטיב ואני.‬
‫ולורנס הוא לורנס קאפ?‬ ‫-כן.‬
‫- לורנס קאפ, עובד לשעבר, "מרטין פ' וובר" -‬
‫אבי היה הבעלים של חברת "מרטין פ' וובר",‬
‫יצרנית ציוד האומנות‬ ‫הוותיקה ביותר בארצות הברית.‬
‫זהו תצהיר וידאו מוקלט של מר לורנס קאפ.‬
‫- 4 במאי, 2018 -‬
‫במשך כמה זמן,‬ ‫לאחר שהצטרפת ל"מרטין פ' וובר" ב-2001,‬
‫המשיכה "מרטין פ' וובר" לספק‬ ‫מוצרי בוב רוס מורשים ל-BRI?‬
‫עד 2016.‬
‫- "וובר", מדלל צבע נטול ריח של בוב רוס -‬
‫והאם היו לך רגשות או תחושות‬
‫לגבי ההחלטה לתת לחוזה לפוג,‬ ‫כשנודע לך עליה?‬
‫הייתי מודאג מאוד.‬
‫חשבתי על האפשרות לייצר‬
‫מכחולים וצבעים של רוברט סטיבן רוס.‬
‫סטיב ואני דיברנו ביולי 2016.‬
‫לורנס פנה אליו ואמר‬ ‫שהם יכולים לייצר את הצבעים, אז…‬
‫נאמר לי ש…‬
‫אי אפשר לעשות דבר כזה,‬
‫אתם יודעים, בגלל שם המשפחה שלו,‬
‫אלא אם הוא הבעלים‬ ‫של הזכויות על שמו של אביו‬
‫והזכויות לפרסום.‬
‫חברת "בוב רוס", בשנה שלאחר שבוב נפטר,‬
‫תבעה את אשתו השלישית של בוב, לינדה רוס,‬
‫ואת ג'ימי קוקס…‬
‫- ג'ימי קוקס, אחיו למחצה של בוב -‬
‫ורצתה להשיג בעיקר את הציורים ורכוש מוחשי.‬
‫- מאנסי, אינדיאנה‬ ‫אשתו של בוב רוס נסערת בשל תביעה -‬
‫מכחולים שבוב רוס השתמש בהם,‬ ‫לוח צבעים שבוב השתמש בו בטלוויזיה.‬
‫הם רצו את כל הציורים שהיו תלויים בביתו.‬
‫איך היית מתאר את יחסיך עם דודך ג'ים?‬
‫רעועים.‬
‫הם היו כאלה תמיד?‬
‫כן. כשאני חושב על כך, נראה לי שכן.‬
‫מעולם לא ממש חשבתי על כך בעבר, אבל כן.‬
‫סטיב ניסה להבין‬
‫אם יש לו הזכויות על שמו של אביו.‬
‫ובמהלך החיפושים הוא אמר,‬
‫"אלוהים. לא תאמין מה מצאתי כרגע".‬
‫זה היה התיקון הראשון‬ ‫לנאמנות הבלתי-הדירה של בוב רוס.‬
‫- כל הזכויות, הבעלות, כל הקניין הרוחני -‬
‫היה ממש כתוב שם שלדוד ג'ים ולי‬ ‫יש הבעלות כמעט על כל הקניין הרוחני.‬
‫- כל הזכויות האלו‬ ‫יהיו של ג'ימי ל' קוקס ורוברט סטיבן רוס -‬
‫כל מה שאבי לא העביר ל-BRI.‬ ‫הוא תכנן את הנאמנות כך כי הייתי צעיר…‬
‫- ג'ימי ל' קוקס (51 אחוזים מהבעלות)‬ ‫רוברט סטיבן רוס (49 אחוזים מהבעלות) -‬
‫והוא ידע שג'ים אחראי יותר ממני, כנראה,‬
‫ונבון שהוא ישלוט בנעשה.‬
‫האם דודך ג'ים סיפר לך אי פעם‬ ‫על הפשרה שלו עם BRI,‬
‫שנועדה ליישב את המחלוקת הזאת?‬
‫בהחלט לא.‬
‫לא.‬
‫האם נכון שבהסכם הפשרה‬ ‫משנת 1997 שעברנו עליו כרגע,‬
‫ג'ימי קוקס, בשם הנאמנות,‬
‫מעביר את כל הזכויות והבעלות,‬
‫העבודות היצירתיות או נכסים אחרים של BRI‬ ‫מכל סוג שהוא ל-BRI, כן?‬
‫זה מה שהמסמך הזה טוען לו.‬
‫מה זה כאן?‬
‫- 7 במאי, 2018 -‬
‫דודי העביר להם את הזכויות האלו,‬
‫בהחלט בניגוד למשאלותיו של אבי.‬
‫- ג'ימי קוקס סירב להתראיין לסרט הזה,‬ ‫בטענה שהוא פוחד מתביעה מצד הזוג קובלסקי -‬
‫- ויתור הדדי, 30 באפריל, 1996 -‬
‫כשחברת "בוב רוס", ב-96'…‬
‫- ג'ימי ל' קוקס, נאמן -‬
‫תבעה הן את העיזבון והן את הנאמנות,‬
‫ג'ימי רצה להיפטר מהתביעה‬ ‫ולכן חתם על המסמכים ש-BRI הניחה לפניו.‬
‫לינדה עשתה כמותו, כנראה,‬
‫והעבירה את כל הזכויות ל-BRI.‬
‫בהסכם הפשרה הזה הוזכרו גם מספר קלטות.‬
‫- קלטות של שיחות בין רוברט נ' רוס לאחרים‬ ‫בקשר לעסקיה של BRI -‬
‫אבי לא דיבר איתנו הרבה על הצד העסקי‬ ‫כי הזוג קובלסקי לא רצה בזה,‬
‫אבל הוא הקליט אותם בטלפון.‬
‫הם לימדו אותו כיצד לעשות זאת‬
‫והוא ידע שבעתיד‬ ‫תהיה מלחמה עם הזוג קובלסקי.‬
‫- מספר קלטות נמסרו בעבר ל-BRI -‬
‫כל אותן קלטות היו חלק ממה שהם תבעו מאשתו,‬
‫שנישאה לו חודשיים לפני מותו.‬
‫- "בוב רוס בע"מ" -‬
‫הם בטח נפטרו מהן,‬
‫כדי שאיש לא יוכל לגלות מה בדיוק נאמר.‬
‫- הזוג קובלסקי התבקש להשתתף בסרט הזה. -‬
‫- הנדון: סרט תיעודי על בוב רוס -‬
‫- צר לנו להודיעכם‬ ‫שאין ברצוננו להיענות לבקשתכם. -‬
‫- אנחנו מגוננים מאוד‬ ‫על כל הקניין הרוחני רב הערך הזה -‬
‫- ומונעים שימוש לא מאושר בו,‬ ‫או שימוש לרעה, בידי כל אדם, -‬
‫- בהשתתפותו הפעילה של עורך הדין שלנו. -‬
‫- אנחנו מזהירים אתכם להקפיד מאוד, בבקשה, -‬
‫- שלא לפגוע באף אחת‬ ‫מזכויותיה של "בוב רוס בע"מ". -‬
‫הם פשוט רצו לגנוב את שמו של אבא.‬
‫ואכן עשו זאת.‬
‫- ביוני 2019 הפסיד סטיב‬ ‫בתביעה שלו נגד "בוב רוס בע"מ" -‬
‫עדיין קיוויתי שאוכל להגיש ערעור.‬
‫הבעיה שלנו הייתה היעדר מימון.‬
‫עורך הדין שלי אמר‬
‫שעם 90,000 נוכל לערער ולנצח בתביעה.‬
‫לא הצלחתי להשיג מימון בסך 90,000‬
‫והעניינים לא התגלגלו כפי שציפיתי.‬
‫החלק של הערעור הוסיף סכום‬ ‫שלא יכולנו לעמוד בו.‬
‫- כל הזכויות על שמו ודמותו של בוב רוס‬ ‫נותרו בידי "בוב רוס בע"מ" -‬
‫סטיב חזר לפלורידה, התבודד מן העולם‬
‫ולא השיב לשיחות טלפון.‬
‫אך לבסוף התקשרתי אליו והערתי אותו.‬
‫פשוט ניערתי אותו קצת.‬
‫אמרתי, "אל תבזבז את חייך.‬ ‫אני יודע שאביך לא היה רוצה שתעשה זאת".‬
‫- בוב רוס, צבע שמן נוזלי לבן -‬
‫לאחר שהתחלתי לצייר שוב…‬
‫הבנתי שאני יכול לקחת את הרגשות שהיו לי‬
‫ולהפוך אותם למשהו.‬
‫הזוג קובלסקי הרוויח מיליוני דולרים‬
‫מניצולם לרעה, הייתי אומר, של שמו ודמותו.‬
‫אך הוא הסב לאנשים אושר עצום.‬
‫וזה מה שחשוב.‬
‫לא ייאמן מה אפשר לעשות‬ ‫במברשת של חמישה סנטימטרים‬
‫אם רק מקדישים קצת זמן כדי להתאמן.‬
‫ואין צורך בהרבה.‬
‫מדי יום אנחנו מקבלים מכתבים‬ ‫מאנשים שלא ציירו מעולם‬
‫ויוצרים דברים יפים מאוד.‬
‫הם למדו ליצור יצירות מופת משלהם.‬
‫זה מה שהופך את כל העניין לכדאי.‬
‫העובדה שאנשים עושים את זה‬ ‫ונהנים ממידה עצומה של הצלחה.‬
‫בסדר.‬
‫לדעתי, הצעד הראשון בהשגתו של כל דבר שהוא‬ ‫הוא להאמין שאתם מסוגלים לכך.‬
‫ואני יודע שאתם מסוגלים.‬
‫הייתי בדיכאון עמוק במשך כעשר שנים.‬
‫ניסיתי להתאבד שלוש או ארבע פעמים.‬ ‫ניסיתי להתאבד.‬
‫- ציירו את הכאב מכם והלאה -‬
‫ישבתי בסלון שלי יום אחד‬ ‫וממש ניסיתי למצוא…‬
‫דרך לעבור את זה ולעשות את זה,‬ ‫ובוב רוס הופיע בטלוויזיה.‬
‫אתם צריכים רק ליצור במחשבותיכם חזון‬
‫ולהאמין שאתם מסוגלים לעשות זאת.‬
‫כי אנו יכולים לעשות בחיים האלה‬ ‫כל דבר שאנו מאמינים שנוכל לעשות.‬
‫אם אתם מאמינים מספיק, הכול אפשרי.‬
‫הכול אפשרי.‬
‫אם מישהו כמו בוב רוס מופיע בטלוויזיה‬
‫ויוצר איתך את הקשר האישי הזה…‬
‫אכפת לו.‬
‫הוא הציל את חיי. באמת.‬
‫נאלצתי להגיע לחדר המיון‬
‫כי היו לי בעיות בהיריון.‬
‫הכליות שלי הפסיקו לתפקד.‬
‫הכבד שלי הפסיק לתפקד.‬
‫והדבר היחיד שהיה ביכולתם לעשות‬
‫היה להפסיק את ההיריון שלי.‬
‫והיה קשה…‬
‫היה קשה להשלים עם זה.‬
‫בפעם הראשונה שהפעלתי את הטלוויזיה,‬
‫ראיתי את בוב רוס.‬
‫כשאתם יוצרים את הציור,‬ ‫אתם מסתכלים עליו ומחליטים מה משמח אתכם.‬
‫העולם הזה הוא שלכם ואין טוב או רע‬
‫כל עוד הוא משמח אתכם ולא פוגע באחרים.‬
‫בוב החזיר את החיים למחשבותיי ולליבי‬
‫ואת האושר שמעולם לא ידעתי‬ ‫שאוכל להרגיש באמצעות ציור.‬
‫זה היה כל הרעיון‬ ‫שמאחורי בוב רוס והציור שלו.‬
‫שהוא ילמד אנשים שהם יכולים להיות רבי ערך.‬
‫שהם יכולים להיות חשובים בעולם הזה.‬
‫יפה, סטיב. ממש יפה.‬
‫הממזר הזה הוא צייר לא רע.‬
‫כדאי שאיזהר או שהוא יופיע בטלוויזיה‬ ‫ואני אהיה לבדי בבית.‬
‫לדעתי, אבי מעולם לא ידע‬ ‫כמה רבה הייתה השפעתו,‬
‫אפילו לקראת הסוף,‬ ‫אפילו כשהעניין תפח לממדים עצומים.‬
‫הוא מעולם לא ממש הפנים עד כמה אהבו אותו.‬
‫קשה לתאר בדיוק מה משך אנשים אל בוב.‬
‫זה היה קשור בכישרון הציור שלו,‬
‫זה היה קשור בקולו,‬
‫ובאופן האישי שבו דיבר עם אנשים.‬
‫פשוט הייתה לו השפעה עצומה‬ ‫על כל מי שהכיר אותו.‬
‫זכרו של בוב ממשיך להתקיים באמצעותנו‬
‫ומורשתו ממשיכה להתקיים‬ ‫באמצעות כל המעריצים שלו.‬
‫הוא אמר לי, לפני מותו,‬ ‫שהוא רצה שאנשים יזכרו אותו,‬
‫אך שלא יהיו עצובים.‬
‫כולנו מתגעגעים אליך, אבא.‬
‫כולנו מתגעגעים אליך.‬
‫פעם שאלתי אותו,‬ ‫"מה אתה מנסה להוכיח לעולם?"‬
‫והוא אמר,‬
‫"אנשים יזכרו לנצח‬ ‫את מה שאנחנו עושים כאן ועכשיו".‬
‫ספריות בכל רחבי הארץ מתמלאות מדי שבוע‬ ‫באנשים שמשתוקקים ליצור.‬
‫ציירנו כמו בוב רוס בשעה שצפינו בבוב רוס,‬
‫מחופשים לבוב רוס.‬
‫אתם מכירים את בוב רוס?‬ ‫-כן!‬
‫הוא כמעט כמו חבר.‬
‫- כעת נערבב. -‬
‫טוב, תראו את זה. בדיוק כמותו.‬
‫האם בוב רוס הוא מטפל באומנות?‬ ‫כי מרגיע מאוד לצפות בו.‬
‫- בוב רוס: היופי נמצא בכל מקום, נטפליקס -‬
‫שלום. ברוך שובכם.‬ ‫נפלא שיכולתם להצטרף אליי היום.‬
‫ונציב שיח קטן ושמח ממש כאן.‬
‫אני בוב רוס.‬
‫נישאר עם אותם צבעים ישנים‬ ‫שהשתמשנו בהם קודם.‬
‫במקום להרים את הסכין מבד הציור,‬ ‫טלטל אותה בשעה שאתה יורד מטה‬
‫והטה אותה בהמשך.‬
‫קשה לומר לאנשים איפה הם טועים‬
‫ואולי קשה עוד יותר להשלים‬
‫עם זה שיצרתם תאונה משמחת.‬
‫פעמים רבות תהיתי‬
‫אם אולי לומדים מטעויות‬ ‫הרבה יותר מכפי שלומדים מהצלחות.‬
‫כשאתם מצליחים, אתם פשוט ממשיכים לדבר הבא.‬ ‫אך כשאתם עושים טעות,‬
‫או כשיש לכם "תאונה משמחת",‬ ‫כפי שבוב קרא לזה,‬
‫לפתע אתם לומדים‬ ‫כל מיני דרכים חדשות לתקן זאת‬
‫ובאמצעות תהליך הלמידה הזה‬ ‫אתם מתחילים להתפתח בדרכים חדשות.‬
‫סטיב, מה דעתך על הציור הזה?‬ ‫-לדעתי הוא די טוב.‬
‫זה נחמד מאוד ו…‬
‫אני מקווה שכולם נהנו‬ ‫לראות אותך יוצר כאן ציור קטן ויפה.‬
‫אז בשם כולנו כאן בתחנה,‬
‫אנחנו רוצים לאחל‬ ‫לכל אחד ואחד מכם ציור שמח.‬
‫יברך אתכם האל.‬
‫בשמו של בני סטיב, תודה שצפיתם.‬
‫להתראות בפעם הבאה.‬
‫- כיום, סטיב ודיינה ממשיכים‬ ‫ללמד אנשים בכל רחבי ארצות הברית -‬
‫- כיצד לצייר. -‬
‫- אחרי שהסרט הזה הושלם -‬
‫- יצרה חברת "בוב רוס בע"מ"‬ ‫קשר עם יוצרי הסרט. -‬
‫- הזוג קובלסקי מכחיש שיחסיו עם בוב רוס‬ ‫עלו על שרטון בכל שלב שהוא. -‬
‫- הוא מכחיש גם שאנט ובוב ניהלו רומן. -‬
‫- הזוג קובלסקי ממשיך להפעיל,‬ ‫באופן עצמאי את "בוב רוס בע"מ", -‬
‫- שמכניסה מדי שנה מיליוני דולרים‬ ‫מהבעלות על דמותו ומראהו של בוב. -‬
‫- חרף כוונותיו של בוב, -‬
‫- סטיב לא קיבל דבר מהרווחים עד כה. -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬