Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
Bob Ross átlag 26 perc alatt fest meg egy tájképet, ami alig kevesebb,
mint népszerű tévés sorozata
egy epizódjának műsorideje.
A sorozat címe: A festészet öröme.
Üdv, Bob Ross vagyok!
Ha először tartasz velünk,
akkor fogadd el személyes meghívásomat: ragadj ecsetet, fess velünk,
és tölts el egy pihentető félórát a természet csodáinak bűvöletében!
Életünk során valamikor mindannyian szerettünk volna festeni.
Azt hiszem, valahol mindannyiunkban ott bujkál egy művész.
Itt megpróbáljuk előcsalogatni ezt a művészt.
Amikor így festesz, egy idő után
meglátsz bizonyos dolgokat a képeden.
Ha látod ezeket, használd ki őket!
Használd ki és élvezd őket, mert ezek ajándékok.
Használd őket!
Én ezért festek.
Mert így olyan világot teremtek, amilyet akarok,
és olyan boldoggá tehetem, amilyennek én akarom.
Rossz dolgokat akarsz? Nézd a híradót!
Ki a vendégünk?
Bob Ross!
A világtörténelem leghíresebb festője.
Ő az az ember, aki minden héten fél órát varázsol a PBS-en.
Ezt a képet Bob Ross festette.
Hát nem csodálatos?
Igen!
Ma szeretném bemutatni a fiamat, Steve-et.
- Örülök, hogy velünk vagy, Steve. - Köszönöm, apa.
Évek óta szeretném elmondani ezt a történetet.
Igen, régóta.
Voltak nehéz napjaink a múltban, ez nem kétséges.
Ezzel a technikával a fiam, Steve festi a legszebb hegyi tájképeket.
Tyű, az a gazember!
Ő aztán tud hegyeket festeni.
Talán eljön ide, mielőtt véget ér a sorozat.
Ő persze sosem mondhatta el senkinek…
Sosem beszélt róla…
mindig hallgatott erről az egészről.
Nehéz lesz rávenni az embereket, hogy interjút adjanak ehhez a filmhez.
Afelől nincs kétségem.
Szégyenteljes volt, amit tettek.
Az embereknek tudniuk kell róla.
Tudniuk kell.
Abszolút és teljes hatalmam van a vászon felett.
A vászon mindig menedéket nyújt,
ahol bármilyen illúziót megteremthetek.
És most üdvözöljük Regis Philbint és Kathie Lee Giffordot!
Üdv mindenkinek! Szia, Reeg!
Üdv mindenkinek, a dátum: 1991. december 3., kedd.
Épp Bob Rosst látom munka közben.
Azt hittem, Bob rólunk fog portrét festeni.
Minket néz, de közben egy hegyet fest.
Nos… ő főleg a tájképeiről híres, Reeg.
- Festesz portrét is? - Nem túl jól.
- Főleg inkább fákat és bokrokat. - Az nagyon jól megy neked.
És csak így emlékezetből, Bob?
Igen, úgy 12 évig éltem Alaszkában, szóval sok tájam alaszkai.
BOB FIA
Hogy érzi magát?
Fáradt vagyok.
FOLYÉKONY FEHÉR OLAJFESTÉK
Igen, nagyon régen történt.
Úgy kell kipréselnem az emlékeket a fejemből.
Apám kezdetben
régi aranyásótálakat festett anyámmal.
Amikor megismertem, már imádott festeni.
Néha éjjel kettőig festett,
és másnap nyolcra munkába ment.
Bob a légierőnél volt.
Alaszkába rendelték szolgálatra.
Összeházasodtunk.
Aztán pár hónappal később
teherbe estem Steve-vel.
Bob szerette az erdőt, az állatokat, a fákat.
Úgy értem, imádta őket.
Sokat figyelem a természetet,
és ha a festészet mást nem is tanít,
megtanít más szemmel nézni a természetet.
Bob hitt abban, hogy valami értékeset kell csinálnia,
olyasvalamit, amit élvez.
A festészet volt számára a legfontosabb.
Most mit csinál? Új festményt kezd?
Úgy olyan…
Fél órán belül elkészül a kép.
Az a háttér? Először azt fested?
Fogjuk az ötcentis ecsetet, és feldobunk egy vidám kis hátteret.
- Igen. - Vidám fickó ez a Bob, nem?
- Mutatom, hogy megy ez. - Igazán vidám fickó. Szia, Bob!
Dupla gázsi jár, ha bevállalsz egy hajnyírást.
Mindenki kíváncsi, hogy dauer-e.
- Nem? Természetes? - Kikotyogod a titkom?
Sokan egy vagyont költenek egy ilyen frizurára,
de neked Isten adta, ugye?
Nos, Isten és a fodrászom.
Sokat flancolt a hajával. Különböző stílusokkal kísérletezett,
például afrofrizurával, mint azt láthattuk a tévében is.
Az az afro nem volt igazi.
Dauer volt, és Bob úgy beszélt róla,
hogy pár havonta „szorosra húzatja” a rugóit.
És persze emlékszem, ahogy festett.
Nap mint nap leesett az állam, ahogy elnéztem
ezeket a gyönyörű műalkotásokat, amelyek csak úgy a semmiből bukkantak elő.
Jó napot!
Mit gondol… Kezdjük hátul!
- Jó, persze. - Hátramegyünk.
Mutassa meg a régi stúdiót!
- Lássuk, hol született a festészet öröme. - Nézzük meg!
Bobbal 42 éve találkoztam először.
Úgy döntött, festőórákat vesz tőlem.
Az első feladathoz
megkértem őket, hogy fessenek képet arról, amit a legjobban szeretnek.
Azonnal láttam, hogy Bob kiváló festő.
Szóval, ha van valami, amit nem akarok terjeszteni,
az az az elképzelés, hogy én voltam Bob tanára.
Az osztályból sokan letették az ecsetet,
és megnézték, mit csinál Bob.
Ő pedig, tudja, imádta a közönséget.
Mindig is.
Apám a hagyományos stílusú festészettel kezdett,
de megunta.
Apám olyan ember volt, aki, ha dolgozott valamin,
közben már
a következő projekten agyalt, ami a fejében
már félig kész is volt.
Rengeteg különböző terve volt, és a fejében
ezekről cikáztak a gondolatok,
nem pedig a jelen pillanat történéseiről.
A szüleim kapcsolata elég ingatag volt.
Végül el is váltak.
Akkoriban a washingtoni Spokane-ben éltünk.
Aztán találkozott Jane Zanardellivel.
A bázisparancsnok titkárnője volt a légierőbázison, ahol laktunk.
Teljesen odavolt apámért.
És apám is halálosan szerelmes volt belé.
De apám mindig csak a következő festményre gondolt.
AZ OLAJFESTÉS CSODÁJA III
Hurrá! Ezt kell tennünk.
Bele kell bújnom ebbe a dicsőséges buborékba.
Bob látta William Alexander videóját,
és nagyon tetszett neki, amit William csinált.
Szinte feldühített, mikor Alexandert először láttam a tévében,
hogy percek alatt megvolt azzal, ami nekem napokig tartott.
Gyorsnak kell lenned. Ne pepecselj órákon át!
Itt túl sok a részlet.
Akik nem festenek,
azt hiszik: „Ez a fickó egy évig dolgozik a képén.”
Egy olajfestmény napokig, hónapokig, akár évekig is készülhet.
Bill Alexander mindent felgyorsít ezzel a nedves a nedvesen technikával.
Először felteszem a csodás Varázsfehéret.
Gyakran előalapozza a vásznat gessóval, fehérrel, szürkével vagy feketével.
Egy kis poroszkék.
Látják? Nem kell túl sok.
Aztán olajfestéket visz fel rá.
A technika neve „alla prima”, azaz első próbálkozás.
Lehetővé tesz bizonyos dolgokat, amiket száraz festékkel nem lehet elérni.
A 15. század közepén használták hajon és bizonyos szöveteken,
hogy textúra és mozgás hatását keltsék.
Az alla prima leghíresebb képviselője talán az impresszionizmus.
Az alla prima tehát nagyon régi találmány.
Bob azt mondta: „Nagyon szeretném megismerni ezt az embert.”
Már nagyon elege volt a katonaéletből.
Csak festeni akart.
Ismertem egy nőt, aki néha meghívta William Alexandert
a műtermébe műhelyfoglalkozásokat tartani.
Bob és William azonnal jól kijött egymással.
Láttam Alexandert a tévében,
és több millió emberhez hasonlóan beleszerettem.
Úgy egy évbe telt, míg rátaláltam.
Billnél tanultam, és amikor leszereltem a hadseregből,
utazó művészeti oktatói pozíciót ajánlottak
a Magic Art Companynél.
A keleti part mentén tartott órákat,
valamint festékeket, vásznakat és ecseteket is árult,
ami mindig is fontos része volt ezeknek a programoknak.
Bob Ross-szal 1982-ben találkoztam a Muncie bevásárlóközpontban,
ahol festészeti bemutatót tartott.
Lenyűgözött a munkája, mert akkor már festettem.
Annyi közös volt bennünk, hogy barátok lettünk.
Volt vele egy fehér hajú hölgy.
Segített neki eladni a festményeket.
Később megtudtam, hogy ő Annette Kowalski.
Szeretném bemutatni társamat és régi barátomat, Annette Kowalskit.
- Üdv a műsorban, Annette! - Kösz, Bob.
Apám Kowalskiékkal Annette révén találkozott,
aki Bill Alexander festőórájára érkezett.
Annette már akkor jó festő volt.
Billnek nem volt épp szabad órája, de Annette
felfedezte, hogy Bill Alexandernek van egy Bob Ross nevű pártfogoltja.
Keresett valamit, amit végül Bob Rossban talált meg.
És itt nem csak a festészetről volt szó. Annál többről.
Úgy érezte, Bob megújítja és inspirálja őt.
Épp elvesztettem a fiamat, és kétségbeesetten gyászoltam.
Annyira magam alatt voltam,
hogy naphosszat csak feküdtem a kanapén, és tévét néztem.
Azt hiszem, a fia halála miatt örökre megváltozott.
Annette-nek szüksége volt valamire, ami kihúzza a depresszióból.
Felhívtam Bobot, és azt mondtam: „Nem tudom, mit tudsz,
de palackba kellene töltenünk és eladnunk.”
EGYÜTTMŰKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁS
Hazavitte Bobot Walthoz, és azt mondta: „Nézd, ez a fickó csodálatos.
Érdemes lenne valamilyen üzletbe fognunk vele.”
Nem hiszem, hogy Bob akkoriban megértette, mit tartogat számára a jövő.
Egyszerűen nem a pénz miatt csinálta.
De Kowalskiék biztosan.
Kowalskiék arra biztatták Bobot, hogy alapítson céget,
és hogy hajlandóak befektetni az önálló vállalkozásába,
ami lényegében azon alapult, amit Alexanderrel csinált:
műhelyfoglalkozásokon.
Új karriert adtak a kezébe.
Valójában új életet is.
Ez azelőtt volt, hogy Bob Ross híres lett volna.
Senki sem tudta, ki ő.
Egy nap azt mondta: „Eljössz velem Chicagóba?
Nagy osztályom lesz, jól jönne a segítség.”
Megérkeztünk Chicagóba. Találja ki, hányan voltak!
BOB ROSS FESTŐSZEMINÁRIUMA ELMARAD!
Spórolási céllal, és hogy a vállalkozás
és az összes alkalmazott egy helyen legyen, úgy másfél-két évre
beköltöztünk Kowalskiékhoz.
Ami hát… nagyon érdekes volt.
Walt és Jane gondoskodott az ügyintézésről.
Két házaspár,
de az egyik férj a másik feleséggel dolgozik,
és fordítva.
Egyre közelebbről ismertük meg őket.
Ha családi megbeszélnivalójuk volt,
elvonultak egy külön szobába,
és úgy beszélgettek, hogy mások ne hallják őket.
Walter akkoriban már kilépett a CIA-től.
Mint sok korábbi állami alkalmazott,
a korábbi kormányzati kapcsolatait
felhasználta az üzleti siker érdekében.
Kowalskiék mindig felvették az üzleti telefonhívásaikat
a telefonra rögzített tapadós lehallgatókészülékkel,
amit mindig is furcsának találtam.
Néha eltűnődöm rajta, hogy alakultak volna a dolgok,
ha nem akad össze Annette-tel és Walterrel.
Talán jobb lett volna neki, és… Nem is tudom.
Ez is egy megválaszolatlan kérdés.
A sípszó után hagyjon üzenetet!
Ha befejezte a felvételt, tegye le!
Itt Dana Jester, próbáltam visszahívni.
Hívjon vissza később!
Köszönöm. Viszhall!
Sokan, akik beleegyeztek, hogy interjút adjanak, visszalépnek,
mert tartanak Kowalskiéktól.
Kowalskiék korábban sokakat bepereltek,
ezért félnek tőlük.
BOB SZÁMOS ISMERŐSE ÉS KOLLÉGÁJA ELUTASÍTOTTA
A FILMBEN VALÓ SZEREPLÉST A JOGI MEGTORLÁSTÓL VALÓ FÉLELEM MIATT.
Oké. Öt, négy…
Átadom a dicsőséges ecsetet dicső emberünknek, Bobnak.
Kösz, Bill.
Annyi felkérést kaptunk ezen a környéken,
hogy úgy döntöttünk, osztályt indítunk, és hamarosan órákat tartunk itt.
Kiképzünk pár dicsőséges festőt.
A szüleim leforgattak egy kis reklámfilmet.
Míg Bob festett, arra járt
a tévécsatorna igazgatója, és azt mondta:
„Figyelemre méltó, amit ez a fickó csinál. Csináljunk vele egy sorozatot!”
Látva, hogy Bill Alexander mit tudott elérni a műsorával,
Kowalskiék azt gondolták, hogy így új közönséget tudnának toborozni,
és ezek az emberek aztán részt vennének a műhelyfoglalkozásokon.
Nagyon szerény kezdet volt ez, ami gazdaságilag nem volt fenntartható,
de később nagyon is fenntarthatóvá vált.
Egy régi ház nappalijában filmeztünk.
Ezért van fekete függöny a háttérben. Letakartuk a kandallót.
A kapcsoló a konyhában volt.
Egy látomással a szívünkben kezdjük, amit a vászonra varázsolunk,
és azért vagyunk itt, hogy megtanítsuk, hogyan tedd.
Vágjunk is bele! Fessünk egy képet, itt és most!
Három műsort csinált végig egy nap alatt,
ami rengeteg munka volt.
Egy komplett tájkép megfestése
28 perc alatt önmagában nehéz munka lett volna,
de ez még csak a kezdet volt.
Jött a sok „fordítsd ebbe az irányba a palettát!”,
vagy „már csak ennyi időd maradt”,
vagy „hopp, a példafestmény leesett az állványról a felvétel közepén,
pofára esett, mi legyen?”.
És persze: „Hogyan tovább?”
Ez a te műved.
Bármit megtehetsz, amit akarsz.
De aztán fejlődött.
Izgatott vagy? Készen állsz a festésre?
Menni fog.
Nem is emlékszem rá ebből a szögből. Olyan sok év telt el.
Lehet, hogy ez volt az első hely, ahol forgattak, és ahol én voltam,
az kicsit máshogy nézett ki.
Nézzenek oda!
Igen. Mindenféle Bob Ross-cucc van itt.
Ez volt a stúdió.
Vendégeket hívnánk, hogy ünnepeljék Bobot.
Szóval ott van az X a padlón,
ahol szerintünk az állvány volt.
Tudjuk, hogy ez a pont időről időre változott.
Folyton azt hallom: „Egy egyenes vonalat sem tudok húzni.
Nincs hozzá tehetségem, hogy úgy fessek, mint te.”
Ez baromság.
A tehetség érdeklődés, amin dolgozol.
Más szóval bármire képes vagy, amit hajlandó vagy gyakorolni.
És a festés sem kivétel.
A második évadban megszabadult a szemüvegtől,
és meglehetősen biztos volt benne,
hogy talán még jobban is fog menni, mint gondolta.
Kezdettől én rendeztem A festészet örömét.
Azt gondoltam: „Hű, ez jó móka lesz!”
Mert a rendezés volt a kedvencem a produkció során.
Szeretek dirigálni.
Először oldalt is volt egy kész festmény,
így tudtuk, hogy fog kinézni az eredmény.
De ezt végül annyiban hagyta, és fejből festett.
Még egy percünk van hátra.
De akárhányszor beintettem a kétperces jelet,
azt mondta: „És most jöhet egy nagy fa!”
De esküszöm, a legutolsó felvételig
mindig ideges voltam, mert sosem voltam biztos benne, hogy elkészül.
Készen állsz? Jöhet a nagy bátorságpróba.
Ide, ni.
De pont ettől lesz szórakoztató. Légy bátor! Tégy egy próbát!
Rendben. Jöhet a bátorságpróba.
Kell ide egy nagy fa.
Idefestem ezt a fát, ami két dolgot von maga után.
A rendezőm kiakad, ez az egyik.
A másik, hogy mindent a háttérbe tol. Sokkal több perspektívát ad.
Varázslatos volt.
Amikor valami nem sikerült, Bob Ross
többnyire azt tette, amit egy jó tanár tenne.
Csak nyugodtan!
A következő lépés a javítás.
Helló! Örülök, hogy itt vagy. Jól lebuktam, hogy itt pepecselek.
Sokan írják nekem az ország minden részéről:
„Mit tegyek, ha van egy félkész képem,
de nem tetszik?”
Újra és újra azt mondom:
„Nincsenek hibáink. Vidám baleseteink vannak.”
Túllépett azon a mítoszon,
hogy tehetség kell,
hogy istenadta képességekkel kell születni ahhoz,
hogy festeni tudjunk. Ez tévedés.
Hitt benne, hogy bárki képes alkotni.
Nemrég bemutatót tartottam egy bevásárlóközpontban,
ahol egy ember azt mondta:
„Bob, én sosem tudnék festeni, mert színvak vagyok.
Csak a szürke árnyalatait látom.”
Ezért ma szürke képet festünk, hogy bebizonyítsuk: bárki tud festeni.
Bob jó szívéről árulkodik, hogy hajlandó volt erre.
Meglepő, mennyi mindenre képes vagy.
Tényleg meg tudod csinálni.
Hegyeket, fákat, hatalmas folyókat tudsz mozgatni.
Kezdjük egy kis éjfeketével!
Talán él a világunkban egy vidám kis felhő,
aki itt lakik fent.
Kiskorunkban az öcsémmel, Jimmel
hanyatt feküdtünk a mezőn, bámultuk a felhőket,
és mindenféle őrült formákat láttunk beléjük.
Biztos te is csináltál ilyet.
Az a Bob, akit a tévében látsz, nagyon közel áll a valós énjéhez
a természethez és minden máshoz való hozzáállását illetően.
Van ma pár vendégem, akiket szeretnék bemutatni.
Ez itt két kis vörösbegy. A legtündéribb kis csibészek.
Szia! Mit rosszalkodsz? He?
Imádta a természetet.
Volt egy kenuja, amivel kijárt a tóra.
Kifogott pár halat, de mindig visszadobta őket.
Sosem tartotta meg a halakat.
Azt mondta, a kamerával vadászik.
Ő Borsóhéj. Borsóhéj, a zsebmókus.
Leesett egy fáról, egy nagyon kedves hölgy elhozta nekem,
és megkért, hogy vigyázzak rá, amíg felnő, aztán engedjem el.
Ha meglátott egy sérült állatot, mindent megtett, hogy segíthessen rajta.
Az országot járva bemutatóim és óráim során észrevettem valamit:
csak a jó emberek festenek.
Minden festő, akivel találkoztam, szuper ember volt.
A műsor kezdete után megteltek a műhelyfoglalkozások.
Sokan voltak, akik maguk is oktatni akartak.
Szóval úgy döntött, tanárképzést indít.
Látom, a legtöbben már megcsináltátok.
Fent van a vásznon a folyékony fehér réteg.
Olyan sokat néztétek Bobot, hogy ezt már tudjátok.
Kiváltság számomra, és egyben örömömre szolgál,
hogy bemutathatom
az ország egyik legjobb tanárát, az egyik legjobb barátomat.
Hadd mutassam be Dana Jestert!
Dana az országot járva emberek ezreit tanítja
A festészet örömére.
Mi kezdeményeztük…
- Végig ott voltunk. - Az első naptól.
A fiam, Steve bombajó festő, és…
Olyan fiatal, és annyira lelkes.
Jó látni, hogy a fiatalok lelkesednek valami ilyesmiért.
Körbeküldjük őt is,
és emberek százait taníthatja A festészet örömére.
Felveszed a festéket.
Aztán ezeket a kis területeket, amik a kettő között vannak,
és sötétek, csak végigtapogatod.
Bobot felvillanyozta, amikor egy-egy új diák a gyönyörű, frissen elkészült
festménye mellett mosolygott.
Bob hihetetlenül boldoggá tette őket.
Azt mondták: „Na ne, ezt én festettem? Az kizárt.”
Pedig igaz.
Sok minden történik itt a festésen kívül, és azt hiszem, az emberek tudják
és élvezik ezt.
Sikere ellenére Ross nem volt teljesen egyedi.
A nyolcvanas évek elején más művészek is oktattak a tévében.
Nyolcvanháromban kezdtünk a tévében…
ugyanabban az évben, mint Bob Ross.
Ross az ő dolgait csinálta, tájképeket,
míg mi virágokat festettünk.
Bob azt mondta: „Én a hegyek és fák embere vagyok.”
Azt is mondta: „Ha virágokat akarsz festeni, menj Jenkinsékhez!”
A szakmai bemutatókon Bob és én sokszor együtt vacsoráztunk.
Vacsora után körbesétáltunk,
és megnéztük, ki kapta a legtöbb elismerést.
Persze mindig Bob nyert.
A FESTÉSZET ÖRÖME WIPB 49
Meséljen arról, milyen volt Bob a képernyőn kívül!
Nagyon jó fej volt.
Elmondok egy kis titkot.
Néha elég féktelen volt.
Gonosz vicceket mesélt felvétel előtt.
Azt hiszem, csak azért, hogy lazítsunk. De igen, olyan volt, mint a képernyőn.
Vicces volt, és olyan karizmatikus, amilyet ritkán látni.
A való életben energikusabb volt,
és nagyon szerette a gyors kocsikat.
A konkurencia nem tud felmutatni hozzá fogható autót.
A páratlan Chevrolet Corvette.
Egy 1969-es Stingray-e volt
kézzel készített üvegszálas karosszériával,
350-es motorral és teljes felszereltséggel.
Egyszer elvitt a Corvette-tel. „Mit csinálsz?” – kérdem.
Mire ő: „Elviszlek egy izgi körre.”
Nem megijeszteni szerette az embereket, hanem izgalomba hozni.
Igen, azt nagyon szerette.
Kowalskiék gondoskodtak a vállalkozás üzleti ügyeiről,
és hagyták, hogy Bob azt tegye, amihez a legjobban ért:
hogy kapcsolatokat teremtsen.
Mindenki próbálta tenni a dolgát.
Jane rendkívül intelligens volt,
és hihetetlenül értett az adminisztrációhoz.
Tőle tanultam, hogy ha dolgozol, csináld jól, ne végezz félmunkát.
Szóval Rossék, Walt és Annette,
a két család nagyon jól kijött egymással.
Öt év elteltével úgy tűnt, minden a legnagyobb rendben működik.
A Bobból áradó szeretet és öröm átragadt a környezetére.
Emlékszem, családtagnak éreztem magam.
Minden reggel, amikor megérkezett a forgatásra,
bejött az irodámba a kávéjával, vicceket mesélt,
megölelt bennünket,
és ugratott minket, mint egy nagy testvér.
Tényleg aranyszíve volt…
de közben ő volt a showman is.
Fogom a kis puha satírozóecsetünket,
ami nagyon finom, puha kis ecset,
és kicsit elvegyítem a színt az alappal.
Finoman.
Épphogy hozzáérve.
Csak simogasd kicsit a vásznat!
Így ni.
Kérdeztem: „Miért beszélsz így a tévében?”
Azt válaszolta: „Tudod, Bill Alexander mindig olyan kemény volt.”
A másik színt már felvittem az ecsetemmel a felhőkhöz.
Már annyi sárga van itt. Most valami mást szeretnék.
Olyan durva volt a hangja.
Nagyon hiperaktív és energikus volt.
Ezért apám azt mondta:
„Úgy tűnik, a nézők nagy része nő.
A közönség nagy része nő,
szóval talán jobb lesz, ha suttogok.”
Más szóval próbált mindenben
szinte pontosan Bill Alexander ellentéte lenni.
Fogd a színt, és emeld fel!
Bolyhosítsd, csipkedd, húzogasd!
Így ni.
Szeresd egy kicsit!
Csak gyengéden!
Az, hogy a műsor címe „A festészet öröme” volt,
nyilván nem véletlen.
Bob műsora is illeszkedett a 70-es évek elején oly divatos
„hogyan kell” dolgok sorába.
Ott volt A főzés öröme,
aztán A szex öröme.
Ez egy korszakalkotó kiadvány volt.
Logikus volt, hogy Bob Ross egy nagyon hasonló címet választott.
Folyékony, szinte nyugtató hatású hangon beszél,
ami nagyon érzéki.
Úgy beszél, mintha egy nőhöz beszélne az ágyban.
INTERJÚ ANNETTE KOWALSKIVAL
Igen, igaz. Gyakorolt.
Megpróbált kissé szexis lenni.
Forgatás közben egyetlen emberhez beszélek,
de érte aztán teljesen odavagyok.
Ez egy intim, kétfős szituáció.
És az emberek ezt tudják.
Úgy érzik, ismernek, és ez az érzés kölcsönös.
Alig érsz hozzá.
Csak simogasd!
Épphogy súrold! Simogasd!
Rázd le a felesleget!
És verd ki belőle az ördögöt is!
Ha van olyan kérdésed, amire nem válaszoltunk a műsor alatt, írj!
Szívesen válaszolunk szinte bármilyen kérdésre, már persze
ha nem túl személyes.
Lássuk csak! Mi a…
Ezt nem olvasom fel a tévében. Tegyük félre, és ugorjunk!
Bob egyszer festőbemutatót tartott.
Befejezte a képet, így szólt:
„Steve, Dana, gyertek ide!
Védjetek meg! A hölgyek szétszednek egy autogramért.
- Nem jutok el a mosdóig.” - Letépték róla az inget.
Őrület volt!
Akartak egy darab mellszőrt, vagy bármit.
Bob karizmatikus volt, de szeretett flörtölni is.
Flörtölt velem, és flörtölt minden más női alkalmazottal is.
Ő már csak ilyen volt. Egyszerűen elbűvölő.
Szerintem jó hangulatot akart teremteni vele.
Annette-et teljesen elvarázsolta Bob.
Emlékszem, Bob egyszer partit rendezett Daytonában.
Mindenki Bobbal akart fényképezkedni.
Annette egyszerűen féltékeny volt azokra,
akikkel Bobnak rajta kívül kapcsolata volt.
Annette-nek nem tetszett, ha Bob másokra figyelt.
Talán egy kicsit… féltékeny volt, mondhatni. Nem tudom.
- Ja. Bárkire, aki közel volt hozzá. - Ja.
- Ilyen volt. - Pontosan.
Meséljen egy kicsit arról,
hogy milyen kapcsolat volt Bob és Annette között!
Nem tudom. Beszéljek erről?
Volt valami Bob és Annette között?
Mindenki ezt kérdezi.
A választ pedig…
Steve talán tudja.
Igen, apámnak és Annette-nek viszonya volt.
Amikor a nyolcvanas évek elején a szakmai bemutatók után
vacsora előtt elmentünk értük,
ugyanabból a kis hotelszobából jöttek ki.
Tudtuk, hogy van valami susmus.
- Talán a 70-es években volt. - A 80-as években. Már a Weberrel voltunk.
Mindenki mindenkivel kavart.
- Jó. Térjünk vissza… - Oké ?
Ezt kivághatja a filmből, de így volt.
Emlékszem, karácsony este volt.
Veszekedést hallottam a hálószobából.
Jane azt kérdezte tőle:
„Viszonyod van azzal a nővel?”
Kiderült az igazság.
Bob és Jane megoldották a dolgot maguk közt.
De az ügy törést okozott mindannyiuk kapcsolatában.
Pár hónappal később
éppen az előszobán mentem végig, Annette pedig a fürdőszobában volt.
Elsétáltam a nyitott ajtó előtt,
és ő a sötétben ült a vécén.
Egy cigaretta a szájában volt,
két másik pedig a hamutartóban füstölgött.
Így szólt: „Steve!
Te vagy az egyetlen, aki szeret engem.”
„Hűha!” – gondoltam.
Hát igen.
Belső harcok kezdődtek.
Amikor megismertem Annette-et, úgy tűnt, közeli barátok Bobbal.
De aztán nem jött többé.
Szóval nem tudom, talán ez volt a vég kezdete…
már a kapcsolatuké.
Azt azért elmondhatom, hogy sokan megnyugodtunk.
Egyszerűen… Nem tudtunk mellette ellazulni.
Így könnyebb volt kapcsolatba lépni Bobbal, szűrők nélkül.
A FESTÉSZET ÖRÖME BOB ROSS-SZAL VIII
Üdv! Ma évfordulót ünneplünk.
Ezzel a festménnyel A festészet öröme 100. részéhez értünk.
Hát nem nagyszerű?
Üdvözöllek A festészet öröme tizedik évadában!
- …12.… - …13.…
- …15.… - …17.…
…18. évadában.
A sorozat befejeztével
több mint 230 adást tudhatunk majd magunk mögött.
MTV. Puha, fehér felhők mindenütt.
Vendégem az elmúlt tíz évben saját varázslatán dolgozott műsorában,
A festészet örömében, melynek fix nézője vagyok.
Számos könyvet írt a témában.
A legújabb A festészet örömének legjava.
A FESTÉSZET ÖRÖMÉNEK LEGJAVA
Amerika kedvenc művésztanára, Bob Ross!
- Szia, Bob! Örülök, hogy itt vagy. - Köszönöm szépen.
Hogy fedeztek fel?
Egy festőműsort akartunk. Elmentünk a PBS-hez,
ők meg beleegyeztek, így belevágtunk.
A többség nem tud festeni, mégis lenyűgöz a látvány.
Csak nézem, ahogy festesz.
Talán azért, mert a varázslathoz 30 perc is elég.
A műsort nem szerkesztik. Azt látod, ami történik.
Az emberek úgy érzik, hogy amint néznek,
tényleg megtanulják, hogyan kell ezt csinálni.
Igen, működik.
Napi 200-300 levelet kapunk
az Egyesült Államokból és külföldről olyanoktól,
akik ezt csinálják.
Volt egy hölgy, aki 93 éves volt az első órája idején.
Aztán 94 évesen írt nekem.
Megvolt az első önálló kiállítása, új karrierbe fogott.
Könnyűnek tűnt.
Csak pár percbe telt, és kész is van.
- Bárkit meg tudsz tanítani festeni? - Tudod, mit? Fogd a palettát!
Húzd végig a sötéten egy irányban!
Legyen vékony!
Csak megérinted, aztán kicsit megtolod.
Jó.
Nagyon jó!
- Hé, Bob! Ezt nézd! - Ez remek.
- Nézd, mit csinálok! Festek! - Szuper vagy.
Jól van!
Nemrég volt szerencsém New Yorkba utazni.
A parkban néha gyereknapot tartanak,
és minket is meghívtak,
hogy találkozzunk a fantasztikus New York-i emberekkel.
Tizenkét éves voltam akkoriban, és hallottam,
hogy Bob Ross eljön a Central Parkba.
Így hát elvonatoztunk Manhattanbe.
Nem tudtuk, hol van.
Követtük a tömeget a Central Parkban, és láttuk,
hogy az emberek képeket cipelnek.
Sokan érkeztek sok helyről, hogy megmutassák a festményeiket,
és hogy velünk töltsenek egy napot. Csodás volt. Lenyűgöző.
Bob odajött és időt szánt rám. Megmutattam neki a műveimet.
Aláírta a festményem hátulját.
Bob Ross élőben pont olyan volt, amilyennek várnád.
Az esemény felnyitotta a szememet.
„Hű, ez a fickó népszerű!” – gondoltam.
Nem hittem el, mennyien ismerik Bob Rosst.
Senki sem gondolta volna, hogy híres lesz.
Gyere, nézd! Ő az a fickó, aki képeket fest!
A tévében!
A festészet öröme a televízió történetének
legsikeresebb művészeti műsora lett,
és ezért szeretném nagyon szépen megköszönni a támogatásotokat.
Valóra vált egy öregember álma.
Az emberek imádják a hősöket,
és Bob azzá vált.
Kétségtelen, hogy Bob üzleti érdekből is
törekedett a növekedésre és a népszerűségre.
Érdekelte a siker,
de nem úgy, ahogy a Kowalski házaspárt.
Az egész Bob Ross Corporation dolog…
inkább festékek, vásznak és ecsetek eladásáról szólt,
mintsem az emberek oktatásáról, hogy hogyan váljanak festővé.
Ha megkérdezted volna Bob Rosst, mennyibe kerül egy tubus festék,
vagy hogy milyenek az eladási statisztikák,
fogalma sem lett volna róla.
Üdv újra itt!
Tartok egy kis színbeutatót, ha múltkor lemaradtál volna róla,
hogy lásd az összes színt, amit itt a műsorban használunk.
Mikor Bob képernyőre került, keresnie kellett egy festékforgalmazót.
Ross és Kowalskiék tudták, hogy a mi szponzorunk a Weber.
A Weber egy festékgyártó cég volt,
ezért arra gondoltak, hogy majd velük készíttetik a termékeiket.
Nagyon válogatós volt,
és olyan terméket akart, amely pontosan megfelelt a képességeinek.
A festék összetételének megfelelőnek kellett lennie,
hogy a technikája jól működjön.
De Walt csak jó pénzt akart keresni.
Neki csak a profit számított.
BOB ROSS ECSETEK
Nem tudott sehol spórolni, mert Bob nem engedte.
Azt mondta: „Nem fogok rossz termékeket árulni,
hogy aztán jól tönkretegyem velük a hírnevemet.”
A dolgok anyagi része nagyon fontos volt,
de ő nem a pénz miatt csinálta.
Sokat veszekedtek erről telefonon.
Ő festeni akarta tanítani az embereket,
ők viszont a termékek eladásán keresztül
hasznot akartak húzni ebből.
Ez a te világod itt, ezen a vásznon,
és itt bármit megtehetsz, amit a szíved óhajt.
Itt abszolút és teljes hatalmad van.
Ez az egyetlen hely, ahol hatalmam van.
Itt diktátor vagyok. Bármit megtehetek.
Ez a fantasztikus abban, hogy így festünk.
Itt szabadságod van.
Panaszkodva felhívott,
és elmondta, mennyire elégedetlen a dolgok alakulásával.
A dolgok innentől lejtmenetbe fordultak.
Az ott a feleségem, Jane.
- Szia, Jane! - Szia!
Az meg Annette, az üzlettársam.
Szeretném ezt a festményt annak a néhány embernek ajánlani,
akik igazán sokat tettek azért, hogy A festészet öröme megvalósuljon.
Többet is szeretnék közülük név szerint említeni.
Először is a feleségemet, Jane-t.
Mindvégig mögöttünk állt, és tolta a szekerünket.
És egy ilyen őrültet csak egy különleges nő tud elviselni.
Emlékszem, beléptem a hátsó hálószobába,
és életemben talán másodjára
sírni láttam apámat.
És…
magzatpózban feküdt a földön.
Jane megtudta, hogy rákja van.
Nem sokkal azután Jane meghalt.
Kicsit megállok köszönetet mondani.
Korábban említettem, hogy elvesztettem a feleségemet.
Több száz képeslapot kaptam az ország minden zugából
olyan emberektől, akik kifejezték együttérzésüket és támogatásukat.
A szívem mélyéből köszönöm, hogy osztoztok a gyászomban,
és azt, hogy ti is a szívetekbe fogadtátok a feleségemet.
EZT AZ ÉVADOT BOB FELESÉGE, JANE L. ROSS SZERETETTELJES EMLÉKÉNEK SZENTELJÜK
Jane halála teljesen lesújtotta Bobot.
Emlékszem, azt mondta:
„Darabokra hullott az egész életem.”
Néha, ha rossz a kedved, hajlamos vagy sötétebb képeket festeni,
mert a vászon tükrözi a hangulatodat.
Néha ez nem is tudatos. Csak megtörténik.
Világost a világosra: az eredmény semmi.
Ha sötétet viszel fel a sötétre, akkor sincs semmi.
Kész vagyunk. Olyan ez, mint az életben. Ha…
Néha szomorúnak kell lenned, hogy tudd, mikor fordul jóra minden.
Én most még várok erre.
Két-három héttel Jane halála után
az orvos közölte, hogy apámnak non-Hodgkin limfómája van.
Aztán kimossuk az ecsetet, tudod, szagtalan hígítóban.
Rázd le!
Verd ki belőle az ördögöt!
Ez a nedves a nedvesen technika nagyon sok hígítót igényel.
Majdnem minden epizódban össze-vissza csapkodta az ecsetet.
Rázd le!
A párolgó festékhígító egyenesen az orrába szivárgott.
Beteríted a szobát.
Már akkor fenntartásaim voltak ezzel kapcsolatban, amikor csinálta.
Tegyél egy leheletnyi hígítót az ecsetedre,
és húzd végig a festéken!
Mindig azon tűnődtem,
hogy nem volt-e ennek köze a limfómához.
Persze nem vagyok orvos, ez csak spekuláció.
Ha már belevágtunk, mindkettőt kimossuk.
Így ni.
Úgy döntött, ha már nincs sok ideje hátra,
a lehető legaktívabban tölti ezt az időt.
A show nem állhatott le.
Üdv! Bob Ross vagyok. Üdvözöllek A festészet öröme 26.…
- …28.… - A festészet öröme 30. évadában!
És végighaladunk a vásznon.
Talán él a világunkban
néhány kis fa a messzi távolban.
Most, hogy visszagondolok rá, Bob tényleg munkaüzemmódban volt.
Naponta legalább három részt akart felvenni.
És néha sokkal többet sikerült.
Csak érezd jól magad!
Bolondozz, ahogy kedved tartja! Pörgesd az ecsetet!
Látszik, hogy a későbbi évadokban szó szerint szenvedett a ráktól.
Nagyon bizalmasan kezelte a dolgot.
Bob így akarta.
Egy kis gyakorlás, és meg fogsz lepődni, mi mindenre vagy képes.
Minden nap ajándék.
Mindennap valami új történik a vásznon.
Itt egy vidám kis fa.
Legyen itt mondjuk egy vidám kis felhő.
Csupa vidám kis „duder”.
Ez a műsor már számos külföldi országban megy.
Kíváncsi vagyok, hogy fordítják a „dudert”.
JAPÁN
MEXIKÓ
TÖRÖKORSZÁG
Az embereknek szerte a világon van egy közös pontja.
Mindenki szeret festeni.
Pont akkor parancsolt neki megálljt az élet,
amikor a szakmai kiteljesedés
csúcsára ért.
Na jó, mossuk ki az ecsetet!
Talán azért is dolgozott annyit, hogy ne foglalkozzon vele.
Sok olyan ember ír nekem,
akik még sosem fogtak a kezükben ecsetet,
de most kipróbálták, és működik,
és egy teljesen új világ nyílt meg előttük.
Annyi depressziós embert ismertem,
akiket a festés és a rajzolás rángatott ki a depresszióból.
Fontos, hogy kifejezd magad ezen a jelképrendszeren keresztül,
és hogy megéld az érzelmeket.
ALKOSS, NE HÁBORÚZZ!
Sosem feledem a napot, mikor megtudtam, hogy Bob rákos.
A műsorvezetőm behívott az irodájába, és becsukta az ajtót.
A többi csapattag előtt mondta el nekem.
Azt mondta, Bob rákos,
és én megdöbbentem, mert Bob nem mondta el, hogy beteg.
Nem akarta, hogy erre gondoljak a műsor közben.
Így.
Komolyan, életem fénypontja,
hogy vezethetem ezt a műsort, és veled festhetek az otthonodban,
vagy bárhol máshol.
Örülök, hogy veled alkothattam az elmúlt 13 epizódban.
A régi óra a falon azt mondja, ideje lezárni a műsort,
és egyben ezt az évadot.
Azt hiszem, Kowalskiék aggódtak akkoriban.
Ha Bob meghal, az üzletüknek is annyi.
BOB ROSS BEMUTATJA: A VIRÁGFESTÉS ÖRÖME
Üdv! Annette Kowalski vagyok.
Bob Ross kért fel arra, hogy osszam meg veletek A virágfestés örömét.
A floridai művészeti elvonuláson egy nő egy könyvet dobott az asztalomra.
Annette Kowalski virágos könyve volt az.
Az állt benne, hogy Annette
sok éven át fejlesztette ezt az új festészeti stílust.
Majdnem szívrohamot kaptam.
Annette fogta az ábráimat,
és szinte egy az egyben lemásolta őket.
Szinte pontosan ugyanazokat a szavakat használta, mint mi.
Kathwren a könyvében ebben a pávás fotelben ül.
Annette ugyanabban a pávafarok alakú fotelben ül,
ugyanabban a pózban.
Készen állsz a festésre? Remélem.
Az ecsettel szöget zárunk be visszafelé haladva.
Húzd végig a színt! Az ecsetvonások szöget zárnak be visszafelé.
Annette virágokat festett.
„Szakasztott Jenkins-képek” – mondtam.
Olyan félelmetesen hasonlóak,
és fura volt, hogy az ecsetek mind ugyanúgy néztek ki.
A 80-as évek eleje óta terveztünk borzszőr ecseteket
a saját márkánkhoz,
aztán a Weber alelnöke azt mondta:
„Sajnálom. Nincs több borzszőr ecset.
A borz veszélyeztetett faj lett.”
Bob új virágfestő ecsetei általános izgalmat keltettek.
És milyen érdekes,
amikor Annette piacra dobta a termékeit,
azok gyönyörű borzszőr ecsetek voltak.
Bob sok időt töltött Annette-tel.
Hogyhogy nem tudta?
Annette most egy szép kis virágot fest nekünk.
Át is adom neki a szót, később találkozunk!
Köszönöm.
De mit tehetett volna ellene?
Az egész művészeti piacot irányítani akarta.
Visszaestek az eladásaink,
és a tévécsatornák többé nem adták a műsorainkat.
Meg akart szabadulni tőlünk, mint konkurenciától.
Azt akarta, hogy eltűnjünk.
Apám egyre rosszabbul lett,
és tudtuk, hogy nemsokára gondoskodnunk kell róla.
Ez nagyon megváltoztatta a gondolkodásomat.
„Miért tette, amit tett?
Mi volt a célja azzal, amit értem tett?
Miért nyomott ennyire?” – gondoltam.
Nagy megtiszteltetés számomra, hogy bemutathatom életem örömét és büszkeségét.
Ő a fiam, Steve.
Steve, örülök, hogy itt vagy, fiam.
- Kösz, apa. - Fess egy szuper képet! Majd jövök.
Oké.
Apám azt akarta, hogy műsort vezessek,
de én nem akartam.
Azt mondta: „A legjobbat akarom neked.”
Azt akarta, hogy sikeresebb legyek nála.
Egyszer még azt is elmondta, hogy a festőműsorban
nem festett olyan jól, mint ahogy tudott, mondván: így megkönnyíti a dolgomat,
amikor majd átveszem a stafétát.
„Mi van?” – gondoltam.
Van egy srác, aki leköröz engem, ha hegyekről van szó.
Ő a fiam, Steve. Talán láttad már őt pár másik epizódban.
Ő az egyik legbombasztikusabb hegyfestő specialista,
akit valaha láttam.
Ebbe az évadba nem jött el.
Talán a következő évadban velünk lesz majd.
Afféle hatalmi harc volt köztünk.
Volt egy kis összecsapás köztünk.
Én a saját utamat jártam volna, ő meg azt akarta, hogy a nyomdokaiba lépjek.
Jó pár évig szinte nem is beszéltünk.
Még mindig egy kicsit dühös vagyok magamra emiatt.
Ha a szüleid azt mondják, csinálj valamit, azt nem azért teszik, mert gonoszak.
Hanem mert törődnek veled.
Szeretnek, és a legjobbat akarják neked.
Ahogy egyre jobban legyengült,
újra elkezdtünk beszélgetni, egyre gyakrabban.
Leültünk, és sokat beszélgettünk olyan dolgokról,
amiket addig sosem mondott el nekem.
Kezdetben
volt egyfajta szavazórendszer.
Amikor Jane meghalt,
egy szavazat kiesett.
Bob véleménye hirtelen már nem számított.
A felállás így festett: „Mi azt csináljuk majd, amit akarunk,
te pedig azt fogod csinálni, amit mi mondunk.”
Jane halála után
sok neheztelés volt abból,
hogy nem adták meg Bobnak a szabadságot, hogy Bob lehessen.
Úgy döntött, nem készít több sorozatot Kowalskiékkal.
ELMER ÉS BARÁTAI
Helló, srácok!
Bob!
Hogy vagytok ma?
- Jól. - Megvagyok.
Apám mindig is vágyott rá, hogy gyerekműsort csináljon.
A fiataloknak is be akarta mutatni a művészet világát.
A gyerekek 11 vagy 12 éves korukra
gyakran sok kritikát kapnak a művészi törekvéseikkel kapcsolatban,
ezért sokszor feladják.
Bob úgy érezte, a gyerekek fejében van egy beépített kritikus.
Épp egy régimódi mesekönyvet olvastam.
Izgatottan várta, hogy csinálhassa, és nagyon akarta csinálni,
de akkor lett igazán beteg.
Parókát viselt.
Kowalskiék mérgesek voltak amiatt, hogy Bob betegnek tűnt.
De ragaszkodott hozzá, hogy csinálhassa a tévéműsorát.
Walt és Annette teljes mértékben ellenezték.
Azt gondolták, Bob egy olyan áru, amit ők csomagoltak be,
és eleve ők találtak ki.
Nem akarták, hogy kiderüljön, hogy beteg.
Nem sokkal az apám halála előtt
együtt elmentünk Kowalskiékhoz.
Bementünk a hátsó hálószobába,
és lefektettem Bobot.
Annette csak akkor szólt hozzám,
amikor az ajtó már csukva volt, hogy Bob ne hallja.
Azt mondta: „Be kell menned, és alá kell ezt íratnod Bobbal.”
Azt mondta: „Ez egy szerződés a Bobnak tervezett emlékműről.”
Úgy tűnt, mintha megpróbálták volna rávenni, hogy átengedje nekik a nevét.
Ezt elutasítottam, mire Annette nagyon dühös lett.
Nem akart belemenni a nevéhez fűződő jogok átadásába.
De ez nem tántorította el őket a szándékuktól.
Tudták, hogy közeleg a halála,
és egyre jobban kétségbe estek.
Ádáz vitákat folytattak arról, hogy ki birtokolja a nevét a halála után.
Ez heteken át tartott, mindennap.
Szeretek festeni, mert teljes szabadságot ad,
és ez az egyetlen hely az életemben, ahol ezt megkapom.
Bob úgy döntött, úgy fogja kikerülni
a Kowalskiékkal való perlekedést,
hogy elvesz egy nővért, akit pár hónappal azelőtt ismert meg,
mikor a kórházban volt.
Előkészületeket tett, hogy féltestvére,
és fia, Steve továbbvihesse a hagyatékát.
Rendkívül dühösnek kellett lennie ahhoz, hogy kiabáljon.
Ez a technika legmókásabb része.
Add ki a frusztrációt és a rosszindulatot!
Hallottam, azt kiabálta:
„Nem adom a nevemet!
Nem kapjátok meg a nevemet!”
Az utolsó telefonbeszélgetésem Bobbal 1995 júniusában volt.
Tudta, mi történik.
Azt mondta, nem akarja, hogy köze legyen a BRI-hoz vagy A festészet öröméhez.
„A halálos ágyamon akarják ellopni a nevemet” – mondta.
Aztán kicsit hosszabban beszéltünk,
és felajánlottam, hogy meglátogatom.
Azt mondta: „Nem akarom, hogy ide gyere, és így láss.
Alig 40 kiló vagyok.
Jobb, ha úgy emlékezel rám, ahogy utoljára láttál.”
Nem volt…
Kihullott az összes haja.
És sovány volt, szörnyen sovány.
Meg kellett nedvesítenünk az ajkát.
Nem tudott inni.
A nyelőcsöve... elzáródott.
Végignéztem, ahogy a példaképem leépült.
Mindent megtettünk, hogy kényelemben legyen,
de borzalmas fájdalmai voltak.
Meg kellett tartanom.
Azt mondta:
„Olyan erős vagy.”
BOB ROSS, TELEVÍZIÓS MŰVÉSZ 1942. OKTÓBER 29. – 1995. JÚLIUS 4.
Miután apám elhunyt, Annette olyasmit mondott, amit sosem felejtek el.
Azt kérdezte: „Nem örülsz, hogy vége?”
Azt gondoltam: „Hogy érted? Örülök-e, hogy apám meghalt?”
Nem értettem, miről beszél,
mert bármit megadtam volna…
hogy még gy percet…
vele tölthessek…
Bármit megadtam volna érte.
Kowalskiék nem jelentek meg a temetésen, Bob temetésén.
De ami még rosszabb,
a temetés tényét is próbálták titokban tartani.
Nem is emlékszem, ki hívott fel.
Azt mondták: „Bob meghalt”, meg hogy „Ne mondd el senkinek!”,
és „Szállj fel az első floridai gépre!”.
Őrület volt.
Csak 30 vagy 40 ember volt ott.
A Newsweekben olvastam a halálhírét.
Azóta is neheztelek a cégre,
amiért nem értesített.
Szerettem volna részt venni a temetésén.
De nem így történt.
Azt akarták, hogy az emberek azt higgyék, még él.
És sokan azt is hitték.
A mai napig van, akinek el kell mondanom.
Bob meghalt.
GYÁSZJELENTÉSEK 1995. JÚLIUS 13. CSÜTÖRTÖK
ÖTVENKÉT ÉVES KORÁBAN ELHUNYT BOB ROSS, A TÉVÉS FESTŐ
Apám halála véglegesen megváltoztatta…
a világ dolgairól alkotott gondolataimat.
Ahogy életről és halálról gondolkodtam, és mindenről, ami a kettő között van.
Azt hiszem, kisebb idegösszeomlásom volt.
Bob halála után
azon tűnődtem:
„És most mi lesz?”
HOLLANDIA
Ezerkilencszázkilencvenötben kezdtem a Bob Ross Inc.-nél.
A halála után megkérdeztek, bemutatnám-e Bob Rosst Európában.
A német közszolgálati televíziónak sikerült eladnom a műsort.
Én fogadtam a festékekre, ecsetekre és könyvekre beérkező megrendeléseket.
Walt Kowalski volt az első számú kontaktom,
de amikor az üzletről beszéltünk, az csak az én részlegemre korlátozódott.
Az elején persze azt hittem, hogy mivel
Bob meghalt, Kowalskiék nagyon szomorúak emiatt.
Aztán észrevettem a változásokat a Bob Ross Inc.-nél.
Egyre több igényt támasztottak a minősített Ross-oktatókkal szemben.
A Ross-diákok azt mondták,
úgy érzik, tojáshéjon lépkednek a minősítő tanfolyamokon.
A vezetőség az első napon az orruk alá tolt egy szerződést.
A diákokat arra kérték, hogy írják alá az úgynevezett irányelveket,
ami valójában egy szerződés volt.
Nem reklámozhattál más művészeket.
A Ross termékek kivételével semmilyen más terméket nem használhattál.
Volt egy dobozuk a javaslatoknak.
Én kémdoboznak hívtam.
Jelenteni kellett, ha valamelyik diák vagy tanár
bármely tekintetben megsértette az irányelveket.
Az egyik barátunknak
az első napon megveregették a vállát.
Azt mondták: „Pakolja el a holmiját!
Ne szóljon egy szót se, és távozzon!”
Mindezt azért, mert azt mondta a többi diáknak:
„Kipróbálnám Jenkinsék óráját is.”
Ezt valaki jelentette a javaslatdobozban.
Öt évig kommunista uralom alatt éltem Vietnamban,
ebből három évet börtönben töltöttem.
A BRI órái a kommunizmusra emlékeztettek.
A gyanakvás légkörét tartották fenn.
Teljes kontroll alatt voltak,
és Bob Ross nevében tevékenykedhettek,
pedig ő soha nem vett részt ebben.
Mit szólna ehhez Bob, ha életben lenne?
Úgy vélem, a Bob Ross Inc. túlélő tagjai
méltánytalanul kezelik Ross hagyatékát.
Egy nap a raktárban voltam.
Volt ott egy nagy asztal, meg egy csomó festmény.
Megláttam, hogy egy fickó egy vonalazó ecsettel
ráfesti Bob Ross aláírását az egyik festményre.
„Várjunk!” – gondoltam.
„A fickó meghalt, és most valaki aláhamisítja a nevét.
Mi történik?”
Sokan tudnak szinte pontos
másolatot festeni Bob Ross képeiről, a különbség észrevehetetlen.
Nem látom a különbséget. Senki sem látja.
A különbség valószínűleg az aláírás,
de arról ugye nem lehet tudni, hogy valódi-e.
Walt, az ott egy Bob Ross-kép?
Ez egy Bob Ross-festmény.
Valaki azt mondta, hogy az.
A BOB ROSS-KÉPEK EGYETLEN HIVATALOS HITELESÍTŐJE
Mindig felismerek egy igazi Bob Rosst.
Mit gondol arról, hogy Annette Kowalski az egyetlen ember,
aki hivatalosan hitelesíthet egy Bob Ross-festményt?
Ez nettó baromság.
Sajnálom, de ez kamu.
Amikor megláttam azt a fickót, akkor gondoltam először azt,
hogy itt valami nagyon nem stimmel.
A Bob Ross Inc. tudta,
hogy ők a Weber legnagyobb ügyfele.
Walt azt mondta: „Jogunk van átvizsgálni a Martin F. Weber könyvelését.”
Átnézték a Martin F. Weber könyvelését,
és találtak néhány inkorrekt dolgot.
A BRI vezetősége azt mondta:
„Csak ki kell rúgnotok Jenkinséket.
Romboljátok le az irányzatukat,
ne támogassátok a tévéműsorukat,
tulajdonképpen rúgjátok ki őket!”
A Weberrel 16 éven át álltunk szerződésben.
Nagyon hűek voltunk Dennis Kapphoz,
bár egy idő után már nem intézték az óráinkat.
Azt mondtuk Dennisnek: „Tudjuk, miben mesterkednek Kowalskiék.”
Mire azt mondta: „Ez csak üzlet.
Semmi személyes.”
Számunkra igenis személyes volt.
Úttörők voltunk a hobbiiparban.
Az életünk a nap 24 órájában a művészet körül forgott.
Aztán egyik reggel felébredtünk, és nem volt munkánk.
A Weberrel kötött szerződés volt
a lehető legrosszabb dolog, ami történhetett velünk.
Kowalskiékból a jóérzés
minden szikrája hiányzott.
A FESTÉSZET ÖRÖME BOB ROSS-SZAL
Csak a pénz érdekelte őket.
Ma rengeteg Bob Ross termék kapható.
Kávésbögrék,
pólók, pizsamák,
takarók, ételdobozok,
kirakósok,
tollak.
Folytassam?
Bob Rossról mintázott csíráztató!
- Fantasztikus. - Vesd el a magvakat!
Egyre nőtt az érdeklődés, mi pedig
örömmel láttuk el az embereket Bob Ross termékekkel.
Hogy mindennap mosolyoghassanak, miközben a Bob Ross bögréjükből isznak.
A Bob Ross Inc. agresszíven kiabálta a világba, hogy
Bob Ross így, Bob Ross úgy.
Bob meghalt. Nem volt köze ehhez.
Az irányítás volt a lényeg.
Az egész miskulanciát birtokolni akarták.
Hogy őszinte legyek, nagyon elegem van belőle.
Jó reggelt! Jegyzőkönyvezve az RSR Art LLC kontra Bob Ross Inc. ügyben.
Robert Steven Ross videón rögzített vallomása.
Dana Jester videón rögzített vallomása.
Úgy döntöttem, mehet a nevem a festékre és az ecsetekre,
de a saját nevem használata is ijesztő volt,
mert szerintük ők voltak a Ross név tulajdonosai.
Tudtam, hogy azonnal beperelnek.
Az ügyvédünk azt mondta, pereljünk mi.
Olcsóbb, mint ha később ők perelnének be,
mert ők szeretnek perelgetni.
Rendben, beszéljünk az ügyfelemről, a Bob Ross Inc.-ről,
melyet BRI-nak fogok nevezni!
- Ismerős önnek ez a rövidítés? - Persze.
Egynél több személy volt, aki az RSR ötletével előállt?
- Csapatmunka volt. - Kik voltak a csapatban?
Lawrence, Steve és én.
- Lawrence Kapp? - Igen.
A MARTIN F. WEBER CO. VOLT ALKALMAZOTTJA
Apám volt a tulajdonosa a Martin F. Weber Companynek,
az Egyesült Államok legrégibb művészeti kellékeket gyártó cégének.
Lawrence Kapp videófelvételen rögzített vallomása.
2018. MÁJUS 4.
Miután 2001-ben alkalmazásba került a Martin F. Webernél,
még hány évig gyártott a cég Bob Ross termékeket a BRI-nak?
Kétezer-tizenhatig.
És hogy érezte magát, amikor megtudta,
hogy a döntés alapján hagyják lejárni a szerződést?
Nagyon aggódtam.
Felvetettem a lehetőséget,
hogy Robert Stephen Ross márkanévvel gyártsak ecseteket és festékeket.
Steve-vel 2016 júliusában beszéltünk.
Lawrence megkereste azzal, hogy gyárthatnák az ő nevével a festéket…
Azt mondták,
hogy ezt nem tehetjük meg
pusztán Steve vezetékneve alapján,
hacsak nem birtokolja az apja nevéhez
és személyhez fűződő jogait.
Bob halála után egy évvel a Bob Ross Inc.
beperelte Bob harmadik feleségét, Lynda Rosst, és Jimmie Coxot,
elsősorban a festmények és tárgyak megszerzése céljával.
Bob Ross ecsetei, a paletta,
amit Bob a tévében használt, ilyesmik.
A házában lévő összes festményt akarták.
Hogy jellemezné a kapcsolatát a nagybátyjával?
Ingatag.
Mindig is ilyen volt?
Ha jobban belegondolok, igen.
Még sosem gondoltam rá, de igen.
Steve megpróbálta kideríteni,
hogy övé-e az apja neve feletti rendelkezés joga.
Kutakodás közben egyszer csak felkiáltott:
„Te jó ég!
Nem fogod elhinni, mit találtam.”
VISSZAVONHATÓ VAGYONRENDELŐ NYILATKOZAT, MÓDOSÍTÁS
A visszavonhatatlan vagyonrendelő nyilatkozat első módosítása volt az.
Az állt benne, hogy az enyém és Jim bácsié szinte minden szellemi tulajdonjog.
Mindent, amit apám nem engedett át a BRI-nak.
Azért íratta így a nyilatkozatot, mert fiatal voltam,
és tudta, hogy Jim valószínűleg felelősségteljesebb, mint én,
és jobb, ha ő tartja kézben a dolgokat.
Beszélt önnek a nagybátyja arról a megállapodásról, amit a BRI-jal kötött
a vita rendezése érdekében?
Egyáltalán nem. Nem.
Igaz az, hogy az imént áttekintett 1997-es
egyezségi megállapodás kimondja,
hogy Jimmie Cox a kezelt vagyon jogán
a BRI minden tulajdonjoghoz fűződő jogát,
kreatív alkotását és minden egyéb vagyontárgyát a BRI-ra ruházza át?
Ezt állítja ez a dokumentum.
Ez meg mi?
2018. MÁJUS 7.
A nagybátyám átíratta ezeket a jogokat,
teljes mértékben szembemenve apám kívánságával.
JIMMIE COX NEM KÍVÁNT INTERJÚT ADNI A FILMHEZ
ARRA HIVATKOZVA, HOGY TART A KOWALSKIÉKKAL VALÓ PERESKEDÉSTŐL.
Amikor a Bob Ross Inc. 1996-ban
mind a hagyatékkezelő, mind a vagyonkezelő jogalanyt beperelte,
Jimmie, hogy véget vessen a pereskedésnek, aláírt mindent, amit a BRI elé tett.
Lynda ugyanezt tette:
minden jogot átadott a BRI-nak.
Ebben a megállapodásban néhány hangfelvételt is említettek.
Apám nem sokat beszélt velünk az üzleti ügyeiről,
mert Kowalskiék nem nézték volna jó szemmel,
de apám a telefonnal rögzítette a beszélgetéseket.
Ők maguk tanították meg erre,
és ő tudta, hogy a jövőben
meggyűlik majd a baja Kowalskiékkal.
BIZONYOS FELVÉTELEKET KORÁBBAN ÁTADTAK A BRI-NAK
A hanganyag részét képezte a vádaknak, amikkel beperelték Bob feleségét,
aki két hónappal a halála előtt ment hozzá.
Valószínűleg megsemmisítették őket,
hogy senki se tudja meg,
mit is mondtak pontosan.
KOWALSKIÉKAT FELKÉRTÉK, HOGY SZEREPELJENEK EBBEN A FILMBEN.
TÁRGY: BOB ROSS DOKUMENTUMFILM
SAJNÁLATTAL KÖZÖLJÜK, HOGY KÉRÉSÉT NEM KÍVÁNJUK TELJESÍTENI.
ÓVJUK A RÁNK BÍZOTT ÉRTÉKES SZELLEMI TULAJDONT,
FELLÉPÜNK A JOGOSULATLAN FELHASZNÁLÁSSAL SZEMBEN,
AMI MAGA UTÁN VONJA ÜGYVÉDÜNK RÉSZVÉTELÉT IS.
KÉRJÜK, NAGYON ÜGYELJENEK ARRA,
HOGY NE SÉRTSÉK MEG A BOB ROSS INC. JOGAIT!
Szó szerint el akarták lopni apa nevét.
Meg is tették.
STEVE 2019 JÚNIUSÁBAN ELVESZTETTE A BOB ROSS INC. ELLEN INDÍTOTT PERT.
Még mindig reméltem, hogy fellebbezhetek.
A pénzbeli források hiánya volt a gond.
Az ügyvédem szerint 90 000 dollár
elég lett volna, hogy fellebbezzünk, és megnyerjük a pert.
De nem tudtam előteremteni a 90 000 dollárt,
és a dolgok nem úgy alakultak, ahogy vártam.
A fellebbezés nagyon megdobta a költségeket,
és kiesett a kezünkből az irányítás.
A BOB ROSS, INC. FENNTARTJA A BOB ROSS NEVÉHEZ ÉS KÉPMÁSÁHOZ FŰZŐDŐ JOGOKAT.
Steve visszament Floridába, elzárkózott,
és nem válaszolt a telefonhívásokra.
De egyszer elértem, és életet pofoztam belé.
Megráztam egy kicsit.
Azt mondtam: „Ne senyvedj!
Apád biztosan nem akarná, hogy így élj.”
BOB ROSS FOLYÉKONY FEHÉR OLAJFESTÉK
Miután újra elkezdtem festeni…
rájöttem, hogy az érzelmeimből
sok mindent kihozhatok.
Kowalskiék több millió dollárt kerestek azzal,
hogy kihasználták apám nevét és imázsát.
De ő boldogságot ajándékozott az embereknek.
És ez az, ami fontos.
Hihetetlen, mit tudsz létrehozni egy ötcentis ecsettel,
ha csak egy kis időt is szánsz a gyakorlásra.
Igazán nem nagy ügy.
Sok olyan ember ír, akik azelőtt sosem festettek,
és most csodás dolgokat alkotnak.
Megtanulták létrehozni saját remekműveiket.
Ez a célja ennek az egésznek.
Hogy az emberek csinálják,
és élvezzék az elképesztő sikereiket.
Jól van.
Ha van egy célod, úgy gondolom, az első lépés,
hogy elhidd: képes vagy rá, és tudom, hogy képes vagy rá.
Súlyos depresszióm volt, ami úgy tíz évig tartott.
Több öngyilkossági kísérletem volt.
Meg akartam ölni magam.
Egy nap a nappalimban ültem, és azon agyaltam, hogyan lehetne ezt
megvalósítani, túljutni rajta, és akkor Bob Ross megjelent a tévében.
Csak fel kell építened a fejedben egy víziót, és elhinned,
hogy meg tudod csinálni.
Bármit megtehetünk, ha elhisszük, hogy képesek vagyunk rá.
Ha elég erősen hiszel benne, bármi lehetséges.
Bármire képes vagy.
Bob Ross képes rá, hogy megszólítson,
és személyes kapcsolatba lépjen veled.
Ő törődik veled.
Megmentette az életemet. Tényleg.
Be kellett mennem a sürgősségire,
mert problémáim voltak a terhességem alatt.
Leálltak a veséim.
A májam is feladta a küzdelmet.
Csak úgy tudtak megmenteni,
hogy megszakították a terhességemet.
És ezt nehezen…
Nagyon nehezen dolgoztam fel.
Amikor először bekapcsoltam a tévét, Bob Rosst láttam.
Amikor festesz, te döntöd el, hogy mi tesz boldoggá.
Ez itt a te világod.
Semmi sem helyes vagy helytelen, ha boldoggá tesz, és nem árt másnak.
Bob csalogatta vissza az életet az elmémbe
és a szívembe,
és a festés által olyan örömöt adott, amilyet azelőtt sosem ismertem.
Ez a központi motívum állt Bob Ross munkája és festészete mögött:
meg akarta tanítani az embereknek, hogy értékesek.
Hogy fontosak lehetnek ebben a világban.
Gyönyörű, Steve! Egészen csodálatos.
Nem kispályás festő ez a csodagyerek.
Ha nem vigyázok, ő fest majd a tévében, én meg kuksolhatok otthon.
Szerintem apám sosem fogta fel, mekkora hatással volt az emberekre,
még a vége felé sem, amikor már hatalmasra nőtt a dolog.
Sosem fogta fel igazán, mennyire szeretették őt.
Nehéz pontosan megragadni, mi állt Bob vonzereje mögött.
Része volt ennek a festői tehetsége,
a hangja,
de az a személyes hangvétel is, ahogyan az emberekhez szólt.
Egyszerűen óriási hatással volt mindenkire, aki megismerte.
Bob emléke mindannyiunkban tovább él,
öröksége pedig
a rajongói révén virágzik.
Halála előtt elmondta,
hogy azt szeretné, hogy az emberek emlékezzenek rá,
de ne legyenek szomorúak.
Hiányzol, apa.
Mindannyiunknak.
Egyszer megkérdeztem tőle:
„Mit akarsz bizonyítani a világnak?”
Azt mondta:
„Amit itt és most csinálunk, arra az emberek örökre emlékezni fognak.”
A könyvtárak országszerte hétről hétre megtelnek
alkotni vágyó emberekkel.
Úgy festettünk, mint Bob Ross,
miközben Bob Rosst néztük Bob Rossnak öltözve.
- Ismeritek Bob Rosst? - Igen!
Szinte olyan, mint egy barát.
Oké, ezt nézzétek!
Pont úgy, mint ő.
Bob Ross vajon művészeti terapeuta?
Megnyugtató nézni őt.
A SZÉPSÉG MINDENÜTT OTT VAN
Üdv újra itt! Örülök, hogy csatlakoztok hozzám.
Ide pedig teszünk egy vidám kis bokrot.
Bob Ross vagyok!
Ugyanazokat a jól bevált színeket használjuk, mint régen.
Ahelyett, hogy felemelnéd a kést a vászonról, rázogasd lefelé haladva!
Aztán döntsd meg egy szögben, ahogy haladsz!
Nehéz közölni az emberekkel a hibáikat,
és talán még nehezebb elfogadniuk,
ha okoztak egy vidám kis balesetet.
Sokszor tűnődtem azon, hogy vajon a hibáinkból
nem tanulunk-e többet, mint a sikereinkből.
Ha sikeres vagy, csak továbblépsz.
De ha hibát követsz el,
vagy „boldog baleseted” van, ahogy Bob nevezte,
hirtelen mindenféle új módszert megtanulsz a kijavítására,
és ezen a tanulási folyamaton keresztül újabb és újabb módokon fejlődsz.
Mit szólsz ehhez a képhez?
Szerintem elég jó.
Ez kedves tőled.
És remélem, mindenki örömmel nézte,
ahogy megfested ezt a szép kis képet.
Ezért a csatornánál mindannyiunk nevében
szeretnénk mindenkinek boldog festést kívánni.
Isten áldjon titeket!
A fiam, Steve nevében köszönöm, hogy velünk tartottatok.
Viszlát legközelebb!
Steve és Dana ma is festészetet oktat
szerte az Egyesült Államokban.
A film elkészülte után a Bob Ross, Inc.
kapcsolatba lépett a film készítőivel.
Kowalskiék tagadják, hogy Bob Ross-szal való kapcsolatuk bármikor megtört volna.
Azt is tagadják, hogy Annette-nek és Bobnak viszonya volt.
Kowalskiék továbbra is önállóan működtetik a Bob Ross, Inc.-t,
amely évente milliókat termel Bob imázsának és képmásának licenceléséből.
Bob szándékai ellenére
Steve eddig még soha nem részesült a bevételből.
A feliratot fordította: Büki Gabriella