Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Uznáváme správce a tradiční majitele země,
ve které byl tento film natočen.
Uznáváme jejich letité pouto k půdě, vodám a kultuře
a vzdáváme úctu starším, minulosti, přítomnosti a tomu, co vzniká.
Děkuji vám.
„Jsme v kleštích masivní globální krize
„a vy necháváte na dětech, aby uklidili váš nepořádek.‟
Školáci dnes šli za školu,
aby protestovali proti klimatické změně.
Volají po odchodu premiéra
a opuštění od fosilních paliv.
ScoMo musí jít!
JEDNEJTE HNED!
Víc než 11 000 vědců z celého světa
dnes ve svém varování vyhlásilo stav klimatické nouze.
Austrálie zažila nejteplejší a nejsušší rok vůbec.
Dnes ráno také byla vydána varování, že se blíží sezóna požárů v buši,
u nichž se úřady obávají, že budou nejhorší vůbec.
Extrémní podmínky se blíží
a souvisí to se změnou klimatu.
Austrálie představuje esenci světového dilematu
týkajícího se klimatické změny.
Příběh by však nedával smysl,
pokud byste nepochopili, jaká Austrálie ve skutečnosti je.
Od samého počátku
je to země závislá na fosilních palivech.
Jsme největší světový vývozce uhlí a plynu.
A slyšíte pořád dokola totéž:
„Bez fosilních paliv nemáme nic.‟
Jsme velmi rovinatý, suchý kontinent,
který je ohromně zranitelný vůči změnám klimatu.
Věděli jsme, že začneme pociťovat dopady dřív než kdokoli jiný.
Tyto širší souvislosti jsme ignorovali a nyní na to doplácíme.
Nyní ke katastrofálním požárům v Austrálii.
Více než 200 požárů zuří ve dvou nejlidnatějších státech Austrálie.
Klimatologové říkají, že požáry v buši
jsou varováním před tím, co může nastat všude ve světě.
Tohle by se mohlo stát novým standardem.
Největší tragédie hrozného Černého léta požárů v buši je,
že jsme je mohli očekávat.
POŽÁR
Můj první velký požár byl v roce 1971. Bylo mi teprve 12 let.
Zavolali mi přátelé a říkali, že oheň stoupá k nám do kopce,
a tak jsme vyrazili se sekyrami a hráběmi a jutovými pytli.
Na nic jsme se neptali. Dělali jsme, co bylo třeba.
V Austrálii jsou požáry běžné.
HEJ, TVOJE OHNIŠTĚ!
Malé požáry v oblasti Modrých hor, rozdmýchávané severním větrem,
zasáhly města a vesnice překvapivou rychlostí.
HOŘÍCÍ BUŠ
Každý rok jsou tu požáry buše.
Některé roky jsou velmi, velmi zlé.
Další roky ne zas tolik.
Ale každý rok jsou tu požáry.
Pomozte nám.
Na začátku to bylo velmi primitivní.
Rvali jsme větve ze stromů a dusili jimi plameny.
Mokré pytle, hrábě.
To byl můj první velký požár.
Tehdy jsem pochopil, že bych to chtěl dělat jako povolání.
Chytilo mě to.
GREG MULLINS BÝVALÝ VELITEL HASIČŮ
Nestal jsem se šéfem cíleně,
ale při zpětném pohledu šlo o žízeň po poznání.
Vláda tehdy rozhodla, že jsem pro tuhle práci nejlepší kandidát,
což bylo neuvěřitelné privilegium a čest.
Byl jsem zvyklý na rostoucí náznaky špatné požární sezóny.
Můj otec říkával:
„Ta akácie kvete o měsíc dřív.
„To znamená, že je opravdu sucho.
„Podívej se na barvu listů na téhle banksii.
„To znamená, že musí hledat vodu hlouběji. Shazuje listy.
„Pozoruj mravence. Jaký druh brouků se líhne v jakém ročním období?‟
V roce 1994 najednou začalo horko a větrno a sucho.
Deštný prales v Queenslandu vysychá
a zvířata hladoví po nejsušších třech měsících za více než 80 let.
Uvědomil jsem si, že tu něco nehraje.
Sežeň je všechny, kámo.
Nový Jižní Wales byl zasažen několika masivními požáry současně.
Proboha.
Propána.
Oheň. To je oheň!
Z takového požáru měli hasiči noční můry.
Na každém hektaru buše jsou tuny suchého paliva připraveného zahořet.
Existují vážné obavy, jak daleko jeho ničivé následky dosáhnou.
Obyvatelé bojují o záchranu svých domovů,
ale pro některé se boj stal příliš náročným.
Je to nejděsivější zkušenost, jakou si dokážete představit.
V roce 1994 jsem přišel o domov kvůli požáru v buši. Vzal mi všechno.
Odešel jsem v šortkách, které jsem měl na sobě,
jak jsem bojoval s tím ohněm.
Naštěstí moje rodina přežila, ale ztratili jsme sousedy.
V tom ohni zahynuli čtyři lidé.
Za posledních 30 let jsem sledoval rozvoj klimatických věd.
TIM FLANNERY VĚDEC
Je znám jako jeden z předních vědců studujících klimatickou změnu.
Jmenuje se Tim Flannery.
CENA PRO AUSTRALANA ROKU 2007
Blížíme se k prahu nebezpečných klimatických změn
a čas něco udělat je omezený.
Vědci mluví velmi jasně o tom, co se děje.
Podívejte se na obrázek Země, na rozsvícená světla.
Představte si fosilní paliva, která spalujeme.
Skleníkové plyny zachycují tepelnou energii blízko povrchu planety.
Chovají se trochu jako deka na posteli.
Teplota stále roste.
Nová studie klimatických změn ve východní Austrálii poskytla
zatím nejsilnější důkazy, že skleníkový efekt je v plném proudu.
Zvýšení odráží vzestup hladin oxidu uhličitého
v atmosféře během dané doby.
Něco se opravdu děje.
Začal jsem číst a studovat a klást si otázky.
Našel jsem rané studie o klimatické změně a říkal si:
„Možná na něco přišli.‟ A v následujících letech
jsem si uvědomil, že je to jisté.
Předpokládali byste, že jednou za deset let
může v Novém Jižním Walesu dojít k ničivému požáru.
Ale po roce 1994 jsme měli stále víc těchto velkých požárů.
Přišli jsme o domovy v roce 1997, hned o tři roky později.
Štědrý den 2001, masivní požáry.
V roce 2002 další požáry.
Roku 2003 v Canbeře hasiči vyvázli jen s holými životy.
Jeď!
Rok 2009, Victoria.
Nebezpečí pravidelně dosahovalo extrémního stupně
a to vše kvůli změně klimatu.
Požáry se zhoršovaly a zhoršovaly
a já jsem věděla,
že je to přesně to, co klimatologové Austrálii předpověděli.
Delší a intenzivnější období požárů.
A právě to jsem bohužel viděla.
Komunita je poněkud znepokojena tím,
že by globální oteplování mohlo vést k delšímu suchu.
Zejména...
Zda je to legitimní obava,
je otázka, o níž se, upřímně řečeno, hodně diskutuje.
Sledovala jsem klimatické války v Austrálii posledních 14 let.
MARIAN WILKINSONOVÁ NOVINÁŘKA/SPISOVATELKA
Plány na rozšíření uhelného průmyslu mají ohromující měřítko.
Došlo k soustředěnému úsilí podrýt
vědu o klimatické změně.
TEMNÝ SVĚT BEZ HORNÍKŮ
Oxid uhličitý neřídí teplotu.
To je úplné převrácení toho, co tihle lidé šíří.
Jejich lži a jejich podvod.
Říkal jste, že změna klimatu je nesmysl.
Myslím, že jsem skutečně řekl, že představa etablované vědy
o klimatických změnách je trochu připepřená.
TONY ABBOTT BÝVALÝ PREMIÉR
Byl jsem první a dodnes jediný australský komisař pro klima.
Byl jsem ve funkci tři roky,
informoval jsem o klimatické změně,
předkládal jsem komplexní vědecké poznatky, aby byly lidem srozumitelné.
Extrémní meteorologické události budou častější a závažnější,
uvádí zpráva Komise pro klima.
Ale média se úplně zbláznila.
Kritici označili Komisi pro klima za „alarmistický nesmysl‟.
Tihle lidé jsou zoufalí. Změna klimatu, celá ta věc je podvod.
Ven, ven! Lži, lži!
Pak byla zvolena konzervativní vláda
a jejich první čin byl vyhodit nás. Nebylo v tom nic ekonomického.
Šlo o to, jak se zbavit Komise pro klima.
FLANNERYOVY LŽI
Musí být odhalen.
Bylo to jako z komiksu.
BUDOVA PARLAMENTU
Lidé se snažili jednat dříve, ale je v tom mnoho osobních zájmů.
SCOTT MORRISON - PREMIÉR
Třeba Scott Morrison, v současnosti náš premiér,
vystoupil v parlamentu a držel v ruce kus uhlí.
Pane předsedo, tohle je uhlí. Nebojte se.
Nebojte se, neublíží vám.
Pokladník zná pravidlo o rekvizitách.
To je uhlí.
Samozřejmě, že to uhlí
nebyl špinavý kus uhlí s prachem všude okolo.
Tenhle kus uhlí přišel z Rady pro nerostné suroviny,
takže byl pěkně vyčištěn za účelem
v podstatě marketingové prezentace.
Pane předsedo, opozice má ideologický,
patologický strach z uhlí.
Není žádné oficiální slovo pro uhlo-fobii,
ale právě tato nemoc postihuje opozici.
Úbytek práce a vypnutí světel,
vypnutí klimatizace
a nucení australských rodin trpět ve tmě
jsou důsledky jejich středověké politiky.
Ztráta zaměstnání. Děti umírající v nemocnicích, když vypnete proud.
Tenhle refrén se stále vrací.
Není možné, aby děti, když se vrátí domů ze školy,
neměly doma ani toustovač,
BARNABY JOYCE BÝVALÝ VICEPREMIÉR
protože nemají proud. Totéž lednice.
Ale myslím, že skutečného dna dosáhla diskuze o elektromobilech.
Odpověď Scotta Morrisona
byla záplavou argumentů, které zněly...
Neodtáhne to váš přívěs. Neodtáhne to vaši loď.
Nedostane vás to s rodinou do vašeho oblíbeného kempu.
Taková infantilní debata v politické kampani
mi ukázala, že jsme se v roce 2019 nepohnuli dál.
Tisíce studentů po celé zemi
chtějí, aby politici věděli, že už toho mají dost.
Žádají, aby se něco pohnulo ve věci změny klimatu,
a zítra opustí školy.
Bylo mi 16, když jsem začínala.
Spousta lidí, když to slyší, řekne, že jsem byla hodně mladá.
Spousta dospělých říká:
„Jsi tak mladá. Tolik jsi toho udělala. Jsem na tebe tak pyšný.‟
„Dáváš mi naději.‟ Nechtějte, abych s tím začínala.
#TOHLE JE KLIMATICKÁ ZMĚNA
DAISY JEFFREYOVÁ KLIMATICKÁ AKTIVISTKA
Zjistila jsem, že v Sydney se chystá klimatická stávka, a řekla si:
„Musím se do toho zapojit, zapojit své přátele.
„Musíme vzít ze školy co nejvíc lidí.“
Vzpomínám si, jak jsme šli na náměstí, kde se to mělo konat,
zahnuli jsme za roh.
Bylo tam moře zpocených
dospívajících dětí.
PROBUĎTE SE, LIDÉ I VY JSTE V OHROŽENÍ!
Život v Sydney byl zastaven lidmi znepokojenými klimatickou změnou,
kteří se spojili s miliony lidí po celém světě
v největším protestu proti stavu naší planety.
Jsme na pokraji největší katastrofy,
jaké kdy lidstvo čelilo, a naše vláda nic nedělá!
Je to jako byste dirigovali orchestr.
Chceme bezpečnou budoucnost! Kdo je se mnou?
Ten dav se stává hudbou, energií,
díky tomu elánu, díky vlně naděje.
Ta vlna se přelévá nad davem.
Lidi byli opravdu nadšení.
Manifestace ještě ani nezačala a naše práce už byla hotová.
Hodně publicity zajistila reakce našeho premiéra.
Nepodporujeme představu, že děti nebudou chodit do školy,
aby se podílely na věcech, které se mohou řešit mimo školu.
Chceme ve školách více učení a méně aktivismu.
Takže jsme si tak trochu řekli: „Nasrat.‟
„Říkáme dospělým, smějte se nám,
„útočte na nás, dělejte si, co chcete,
„protože jste na špatné straně dějin!‟
Přes 300 000 lidí se vydalo do ulic,
což pochopíte, pokud jste Australan.
Australané neprotestují.
Nejlepší den mého života. Nic to nedokáže přebít.
Pamatuji si, jak jsem přišla domů a řekla si: „Kruci.‟
Chceme klimatická opatření. Kdy je chceme? Hned.
NENECH MĚ VYHYNOUT
Je tu horko! V atmosféře je moc uhlíku!
Z parlamentu se ozývalo jen ticho.
Ale Murdochova média najednou nebyla zticha.
Takzvaní aktivisté, spíš anarchisté,
v těchto dnech protestují v našich ulicích.
Lži, dezinformace.
Děti s úplně vymytými mozky,
které říkají přesný opak pravdy.
Bylo to poprvé, co jsem opravdu zažila klimatickou úzkost,
protože lidé, kteří byli u moci posledních 30 let,
o této krizi věděli a záměrně rozhodli nejen
nic s tím nedělat,
ale bojovat proti lidem, kteří s tím něco dělat chtějí.
Chci, aby děti v Austrálii vyrůstaly s pozitivním pocitem ohledně budoucnosti.
Ale nechci, aby naše děti měly z těchto otázek úzkosti.
Jako vždy budeme čelit všem výzvám, s nimiž se setkáme.
Mám pocit, jako bychom náměsíčně kráčeli přímo do katastrofy.
Viděli jsme všechny varovné signály.
DUBEN 2019
Greg Mullins, náš nejzkušenější požární komisař,
za námi v dubnu přišel a řekl: „Čelíme bezprecedentní katastrofě.‟
Dva roky po sobě je rekordně nejsušší rok
ve východní Austrálii.
A tento rok vypadá jako nejteplejší rok vůbec.
Jak zvládneme požární situaci?
Snažili jsme se Gregovi pomoct dojednat si schůzku s naším premiérem,
protože se jedná o národní katastrofu.
Napsali jsme předsedovi vlády v dubnu 2019:
„Pane premiére,
„obáváme se, že se blíží katastrofální požáry buše.
„Rádi bychom se s vámi setkali.
„Bude to šok. Letos potřebujeme vše, co můžeme dostat.
ZÁCHRANNÉ SLUŽBY NEJSOU NA EXTRÉMNÍ POČASÍ PŘIPRAVENY
„Potřebujeme lepší využití armády, aby podpořila hasičské sbory,
„více finančních prostředků na požární letadla.
„Musíte o tom vědět, pane předsedo vlády.‟
Prostě ho to nezajímalo.
Rok 2019 je sněhová koule, valící se z kopce.
Stále se zvětšuje.
Nezůstala žádná vlhkost. Jen jsme sledovali, jak lesy umírají.
Měli jsme z toho hrozný pocit,
opravdu nás to dohnalo.
Ale musím říct,
že jsem nepředvídala, jak brutální požáry nastanou
s postupujícím létem.
Co se stalo v Černém létě, otřáslo Austrálií až na dřeň.
Znáte to, když se díváte na film
a slyšíte takový ten hluboký, bzučivý zvuk?
A nabírá na síle.
Tak prostě víte, že se něco blíží a že je to špatně.
Tak to bylo. Pomalu to odhořívalo.
A pak to z ničeho nic bylo prostě masivní.
Ten začátek byl děsivý.
Celá Victoria a Nový Jižní Wales byly velmi suché.
A byla to deprimující přítomnost.
Šel jsem do buše,
protože jsem chtěl zaznamenat, co jsem viděl.
BRUCE PASCOE SPISOVATEL, MALLACOOTA
Byl jsem opravdu znepokojen, protože stromy rostou tak blízko u sebe.
Osm až dvanáct set stromů na hektar.
Je to velice nestabilní les.
A sebemenší oheň tam vybuchne jako bomba.
Pouhých 13 dní od konce zimy,
a po celém státě hoří v buši aspoň 40 požárů.
Dnes byla zpráva od úřadů jasná: „Připravte se.‟
Pracovala jsem v novinách na pobřeží.
Myslím, že jsme začali přinášet zprávy o požárech
RACHEL MOUNSEYOVÁ MALLACOOTA
už v září.
VŮBEC NEJHORŠÍ
NEBEZPEČÍ POŽÁRU
Všichni fotografovali požáry.
STRACH Z POŽÁRŮ V BUŠI
Propukaly prostě všude. Telefon pořád zvonil...
A pak... „Podívejte, je tu další požár.‟
Bylo cítit ve vzduchu, že se něco může stát.
Tady kolem bylo opravdu velmi sucho.
Během každodenní procházky
jsem si všimla, že rostliny začaly umírat a vadnout.
Než přišel listopad,
JANN GILBERTOVÁ MALLACOOTA
byla země jako beton, vážně.
Všechny trávníky byl mrtvé.
Mallacoota je velmi odlehlá.
A mnoho dlouholetých místních obyvatel se velmi obávalo,
že tohle bude osudný rok.
Ale největším varováním bylo, když hořel deštný prales.
Tyhle lesy nikdy nehořely.
Jsme přímými svědky mnoha procesů změn,
které se odehrávají kolem nás.
Jsme v podstatě přímo uprostřed pásu,
kde jsou nejstarší lesy na planetě.
MARK GRAHAM EKOLOG
Desítky milionů let beze změn.
Zatímco se dělily kontinenty a svět zasahovaly asteroidy,
tyto stromy byly archou plující časem a prostorem.
Ale v důsledku klimatických posunů
začaly vysychat.
Je to proces, který se odehrává v hloubi času.
Jako by těmto druhům někdo vytrhl koberec pod nohama,
zničil podmínky, které potřebují k životu
a které měly už od dob dinosaurů.
Požáry Černého léta se zakously do těchto starobylých útočišť.
V současné době je v celém státě 51 aktivních požárních zón,
z nichž 23 není pod kontrolou.
Probíhající hrozba požárů buše přichází spolu s nebezpečnou vlnou veder,
která nutí venkovské hasičské sbory vyhlásit bezprecedentní nouzovou situaci.
Jsem členem venkovského hasičského sboru 60, 65 let.
BRIAN A MARY AYLIFFEOVI COBARGO
-Šedesát a něco. -Šedesát pět.
Bojoval jsem proti požárům po celém Novém Jižním Walesu a Victorii
a nikdy jsem nic podobného neviděl.
Požár vypukl a neustával.
Snažili se ho uhasit požárními letadly.
Velkými leteckými tankery.
Ať udělali cokoli, požár se šířil dál po pobřeží.
Velká místní ohniska směřují ke spojení, aby utvořily
jeden masivní požár. Platí stav nejvyšší pohotovosti.
Věděli jsme, že dříve nebo později na nás dojde řada.
Vzpomínám si, že jsem lidem řekl: „Tohle je vážné.
„Tenhle požár dojde až ke Cobargu.‟
Neměl jsem tušení, že to bude během několika hodin.
Asi ve čtyři ráno...
Ve tři. Byly tři hodiny.
Probudil jsem se ve tři ráno, šel ven a... Bylo to neskutečné.
Celý západní obzor lemovala děsivá červená záře.
Jo.
Šel jsem dovnitř, vzbudil Mary a řekl:
„Poslyš, vstávej, lásko. Nasnídej se. Zasáhne nás požár.‟
Hrozně se setmělo!
Mami!
Hrozně se setmělo!
Třicátého prosince protipožární úřad svolal mimořádné setkání komunity.
Ve městě bylo stále kolem 7 000 turistů.
Vyhlásili, že mají lidi odjet.
Spousta lidí neodjela.
Procházela jsem karavanovým tábořištěm a ptala se lidí
na tu hrozivou oblohu.
Myslím, že tu vládl pocit:
„Přijel jsem sem na dovolenou a budu v pořádku.‟
Myslím, že v té fázi si všichni mysleli, že se nic nestane.
Nečekáte, že se to opravdu stane.
V jednu chvíli jsem si namáčela auto
a jedna hloupá ženská ke mně přišla a řekla:
„Co plýtváš vodou? Nepotřebuješ auto.
„Proč si myješ auto?‟
Řekla jsem: „Namáčím ho, aby se na něm nezachytly uhlíky.‟
Zeptala jsem se: „Žijete tady?‟
Řekla: „Ne, jsem na výletě.‟ A já: „Jeďte domů.‟
Na prázdninách, zatímco doma hoří.
Scott Morrison relaxuje na Havaji,
zatímco národ bojuje s nebývalou katastrofou.
PROSINEC 2019
Když jsem viděl Scotta Morrisona odjíždět na dovolenou na Havaj
uprostřed této katastrofy, kdy jsme toho mohli spoustu udělat,
abychom ji zmírnili, skoro jsem brečel.
PŘEDSEDA VLÁDY VESELÉ VÁNOCE
Zkrátil si dovolenou,
což jeho kancelář celé dny odmítala potvrdit nebo vyvrátit.
Myslím, že bylo jasné od samého začátku,
když požáry začaly být vážné,
že Scott Morrison nepochopil závažnost situace.
Chápu, že lidé byli rozčílení, když se dozvěděli,
že jsem byl na dovolené se svou rodinou,
zatímco jejich rodiny byly pod velkým tlakem.
Vědí, že nebudu někde stát s hadicí.
Nejsem trénovaný hasič.
Myslím, že to viděl čistě z politické perspektivy.
Nechtěl, aby byly požáry problémem,
velkým národním problémem, protože se bál,
že by to otevřelo otázku klimatické změny.
Austrálie bojuje s divokými požáry stejně dlouho,
co existuje jako stát, a ještě dlouho před tím.
Byl příliš ovlivněn mocí Murdochových médií.
Oheň je nedílnou součástí naší krajiny. Vždycky to tak bylo.
Lidé v politice brali tyhle muže
a ženy opravdu vážně.
Způsobuje tyto požáry klimatická změna? Ne.
To jsou lži.
Víme, co způsobuje požár v buši. Někdo to musí zapálit.
Jo, žhářství. Řekli, že požáry byly založeny žháři.
Nemůžete z požárů vinit změnu klimatu,
zvláště když tolik z nich je založeno záměrně.
Faktem je, že Austrálie má problém se žhářstvím,
který nemůžete připsat globálnímu oteplování, klimatické změně,
nebo jak chcete zrovna říkat svému strašákovi.
#ŽhářskáNouze, nikoli #KlimatickáNouze
Je čas, aby se klimatardové vzbudili. #ŽhářskáNouze
Je nechutné, že to někdo dělá! Bůh žehnej Austrálii.
To je ale blbost.
Nemohli přijmout, že máme nejhorší požáry v dějinách,
protože byly jasně poháněny klimatickými změnami.
Myslím, že až po silvestrovskou tragédii
to vláda opravdu nechápala.
Lidé i obce jsou odříznuti. Jsou v pasti.
Oheň se blížil ze všech stran.
Šli jste spát a viděli oheň,
probudili se a pořád tam byl,
blíž než předtím,
člověka to ničilo.
Musíte mít štěstí
a Mallacoota měla ohromné štěstí.
Kde jsou moje klíče? Neviděl někdo moje klíče?
Nebojte se. Dáme vás do auta.
-To je moje auto. -Nebojte se.
-Nemůžu ho otevřít. -To je jedno.
Běž, běž, běž!
Spustila se siréna. A rozdrnčely se telefony.
A řekli nám: „Evakuujte se hned.‟
Otočila jsem se, blížilo se to ke mně.
Jeďte!
Ta červená záře.
Jeďte!
Oranžová barva a kouř.
Na obloze se blýskalo.
Auta jela na pláž Bastion Point.
Lidi se připravovali v přístavišti
a další lidé šli do haly.
Máme fotku místní ženy, jak drží svého psíka.
Chtěla odejít, ale taky chtěla zůstat.
„Chci zůstat, protože tady bydlím, sem patřím.‟
Tak to bylo.
Museli jsme se rozhodnout, jestli půjdeme nebo zůstaneme,
jako kdyby na nás šla příšera.
A ten vítr. Už nemůžu vystát vítr.
Nemůžu být venku, protože mi to připomíná
to kvílení kolem mých uší.
Slyšeli jste to. Bylo to...
Bylo to jako drak...
A pak všechno zčernalo.
To je Mallacoota v 9:13 ráno.
Naprosto neuvěřitelné. Úplně černo.
Z nebe padají uhlíky.
Moje přítelkyně mi napsala: „Jsi v pořádku?‟
Začala jsem dělat fotky jen proto, abych jí je poslala.
Ptala se: „To jsi fotila včera v noci?‟
A já na to: „Ne, to je právě teď.‟
Jo to opravdu děsivé.
Neviděli jste ruku před obličejem.
Vítr se zvedl a tlačí oheň přímo k nám.
Důvodem, proč je nebe úplně černé,
jsou všechny ty saze z ohně,
které přicházejí před čelem požáru.
Takže to vás zasáhne jako první.
A pak, jak se čelo požáru blíží,
saze zmizí a vy vidíte tu intenzivně červenou oblohu.
Seděla jsem před halou.
Chtěla jsem vidět, kolik jsem jen mohla.
Ale přišel dobrovolník CFA, poklepal mi na rameno a řekl:
„Musíte dovnitř.‟
V hale to bylo opravdu klaustrofobní,
zastínili okna, takže jste neviděli ven,
a jediné, co jste viděli, byl oheň skrz světlíky.
Byla vidět červená záře a blikání.
Tak nějak jsme leželi.
Vzpomínám si, jak jsem si lehla,
a jen jsem si říkala: „Jak se z toho dostaneme?
„Jak to uděláme?‟
A pak jsem také cítila, že jsem přivedla do téhle situace své dítě, takže...
Možná mám příliš bujnou představivost, ale byla to opravdu...
situace, kdy jste nevěděli,
jestli přežijete, nebo ne,
protože se to mohlo rozšířit.
Bylo to jako být v padajícím letadle.
Tak jste se cítili.
Strana našeho domu byla velmi horká
a padaly na mě uhlíky. Malé červené uhlíky.
Horko bylo obrovské, tak jsem se celá namočila.
Byl jsem šokován tou zuřivostí.
Byla to otázka pouhé půl hodiny, než nám došla voda.
Musíte se evakuovat!
Prosím, evakuujte se!
Došla nám voda, nemáme proud
-a nemáme žádné hasičské vozy. -Jo.
Veškerá komunikace je pryč. Vysílačky jsou vyřazeny.
Město bylo vydáno živlu na milost.
Řekl jsem Mary: „Dům je pryč.
„Obchod je pryč.‟
Bylo to neskutečné.
Ježíši.
Ten řev a hluk. Bylo to hrozné.
Nazvala jsem to zlověstným monstrem.
Páni.
Jo.
Z pohledu jednotlivce tváří v tvář požáru buše
se oheň chová téměř jako zvíře, šelma, která si s vámi hraje.
Vidíte, jak se pomalu a neškodně plíží kolem.
Ty jo! Klokan! Dobře, jdeme tudy.
Během hodiny se to může změnit,
spálí to sousedův dům a váš nechá.
Nebo spálí váš dům a nechá všechno ostatní kolem.
Muset se vypořádat s tím stresem je psychologicky velmi škodlivé.
A pak samozřejmě, když přijde oheň, je to katastrofa.
Normálně ty flashbacky přicházejí spíše v zamlžených dnech,
když není tak jasno.
Podíváte se na hřeben.
Něco to spustí a já uvidím plamen.
Ten řev ohně byl...
Nemám slov, kterými bych to popsal.
Byl to prostě řev.
Nemohli jsme spolu mluvit.
Museli jsme se dorozumívat rukama a křičet si navzájem do uší.
Stromy jsou asi dvě až tři patra vysoké
a plameny sahají dvě až tři patra nad ně,
šlehají všude kolem a točí se nad námi.
Zvedalo to všechno do vzduchu a všechno si to bralo.
Větve přistávaly vedle nás, silné jako paže.
Snažil jsem se dýchat,
a tak jsem se pokusil strhnout si masku. Snažil jsem se dýchat, ale nemohl jsem.
Nemohl jsem nic dělat.
V tu chvíli jsem byl v naprosté panice.
Viděl jsem ptáky padat z nebe.
Hořící korely padaly z oblohy.
Nedalo se s tím bojovat.
Šlo prostě o přežití.
Věděl jsem, že dojde k obrovským ztrátám.
Na jihu byly požáry. I na západě.
Na severu.
V každém směru byly odříznuté silnice.
SILNICE UZAVŘENA
Rodiny jsou uvězněny na pláži a požáry je obklopují ze všech stran.
Celé pobřeží se dusí hustým kouřem,
který ztěžuje dýchání.
Opravdu jsem si ten požár uvědomila, když přišel kouř do Sydney.
Šli jste na ranní procházku,
setkávali se s přáteli
a těžce se vám dýchalo.
Byla jsem z toho opravdu zmatená.
Psala jsem o klimatické změně
a teď jsem ji zažívala ve svém každodenním životě.
Oblak kouře vytvořený tím peklem
pokrývá pět a půl milionu čtverečních kilometrů.
To je velikost Evropy.
Mělo to tíživý psychologický dopad.
Říkali: „Utěsněte okna a dveře.‟
DR. REBECCA MCGOWANOVÁ PRAKTICKÁ LÉKAŘKA
To kouř nezastaví.
Bylo to zákeřné.
V minulosti v období požárů buše
jste měli třeba týden kouř, když to byl opravdu zlý požár.
Tohle byly tři měsíce nejhustšího kouře, co si umíte představit.
DR. ROLY STOKES A AMBER MCDONALDOVÁ WOLLONGONG
Bylo to všude. Nedalo se uniknout.
Byla jsem velmi unavená. Opravdu neobvykle unavená.
Víte, lidé mi pořád říkali:
„Jsi těhotná a máš batole,
„tak proto jsi unavená.‟
Ale unavíte se z horka
a tím, že musíte víc dýchat.
Když je žena těhotná, celý systém je přetížen.
Takže dýchá rychleji a hlouběji.
Vdechuje toxický kouř.
Malé kouřové částice cestují jejím tělem
a zachytí se v placentě.
Ve filtračním systému, v tom, z čeho jsme všichni vyrostli.
Přítelkyně, která pracovala v porodnictví, řekla:
„To nevypadá dobře.‟
Tak jsem šla do nemocnice.
„Dítě se musí narodit v příštích 24 hodinách,
„protože hrozí riziko, že se narodí mrtvé.‟
To jsou skutečně brutální zprávy.
V době, kdy se Saga narodila, pouhých 200 kilometrů odsud
hořela vesnice Cobargo.
A vzduch byl plný kouře.
Lidé oslavovali Nový rok,
což jsme slyšeli z okolí nemocnice.
Byla to opravdu zvláštní doba.
Saga Snowová se narodila předčasně
ve 36. týdnu a vážila necelé dva kilogramy.
Nechtěla si asi nechat ujít oslavy.
Dítě bylo malé, narozené předčasně
a mělo problémy s dýcháním.
Pěkný malý inkubátor.
První otázka porodní asistentky byla: „Jste kuřačka?‟
„Jste kuřačka? Kouřila jste někdy?‟
A ona řekla: „Ne, nikdy jsem nekouřila. Proč se mě na to pořád ptáte?‟
Placenta spojená s dítětem
byla šedá, drobila se, vypadala odporně.
Všichni jsme viděli fotky, jak vypadají plíce kuřáků.
Jsou na australských balíčcích od cigaret. Takhle ta placenta vypadala.
Byla 17 dní na JIPce.
Nemůžete své dítě držet,
dáte jen ruku do inkubátoru a držíte ji za ruku.
A doteď ji můžu uspat tím, že ji držím za ruku,
protože to se naučila v těch prvních týdnech.
Její váha nedosahovala prvního percentilu porodní hmotnosti
a trvalo jí dlouho, než to dohnala.
Až jí bude 18 měsíců a pokud bude stále pozadu,
budou zvažovat, že jí dají růstové hormony.
Mladé ženy, které přicházejí se svými dětmi, mi říkají,
že to nejsou jen ony, ale v jejich mateřských skupinách
jsou děti, které byly zasaženy kouřem
a narodily se předčasně.
Že se ženy musí po porodu vrátit
a nechat si ty drobivé, kouřem postižené placenty odstranit.
Vidíte, jak je maličká.
Počátek života je dnes v ohrožení.
Tyto děti jsou vystaveny důsledkům
ohřívání planety a klimatické změny.
Dobrou noc, Sago.
V Austrálii byly dny s požáry z hlediska počasí vždycky obtížné,
ale letos v létě to bylo jiné, protože řada požárů
vytvořila vlastní meteorologické systémy.
Když jsou požáry masivní, teplo stoupá
a vytlačuje kouřový sloupec 10, 12, 13 kilometrů do stratosféry.
Vodní pára v kouři vytvoří mrak.
Požáry vytvářejí vlastní bouřky.
Jsou velmi nebezpečné. Je děsivé v nich být.
Neuvěřitelný vítr ze všech směrů.
Spal to a vypadni, dobře?
Jiskry jsou nesené ve sloupci proudícího vzduchu,
který sahá od 8 po 12 kilometrů.
Zapalují požáry až 30 kilometrů od místa blesku,
ale bez deště.
Vidíte, jak se vítr stáčí?
Že jo?
Vzpomínám si, jak táta říkal: „Jednu jsem viděl za vlny veder v roce 1939.‟
A já myslím, že jsem jednu viděl v roce 1975.
To byla mezi hasiči legenda.
Mnoho lidí je nevidělo.
Minulé léto jsem jich viděl asi deset.
Tyhle požáry mohou tvořit své vlastní počasí,
protože tohle vypadá jako obrovské bouřkové mračno.
Vypadá to, jako kdyby vybuchla jaderná bomba.
Je to obrovské.
Pyrokonvekční bouře...
Prý vzácné. No, vlastně už ne.
Bojoval jsem s požáry jako dobrovolník, ale byl jsem všude po celém státě.
Nelíbí se mi to. Ne.
-Pryč. -Jo.
Nikdy předtím jsem se opravdu necítil
tak bezmocný
jako letos na jaře a v létě.
Pospěšte si! Všichni pryč!
Byl jsem v Batemans Bay.
Čekali jsme na instrukce a popadali dech.
Neviděli jste moc daleko kvůli oranžovému kouři.
Všechno bylo temné.
Byly asi dvě hodiny odpoledne, ale bylo jako v noci.
Pak jsem viděl, jak se něco hýbe na kraji silnice.
Přišel jsem blíž. Byla to skupinka klokanů.
Požár byl nesmírně rychlý a pyrokonvekční bouře
ho hnala do všech směrů,
takže neměli kam jít, a tak vylezli z hořícího lesa
a padli mrtví na silnici.
To jsem nikdy neviděl.
Klokani vědí, co dělat při požáru. Jsou to rychlá zvířata.
Já jen...
Co můžete... Já nevím.
Jo, svět se změnil.
Každý rok za posledních 25 nebo 26 let
se konala konference stran.
Tam byla učiněna rozhodnutí jako Kjótský protokol
a Pařížská klimatická dohoda.
A v roce 2019 to byla COP25.
V Madridu právě probíhá klimatická konference COP25.
Podle připravované zprávy bylo uplynulé desetiletí
dosud nepochybně nejteplejší.
PROSINEC 2019
Generální tajemník OSN Antonio Guterres vyzývá k naléhavým opatřením.
Pozvali mě Greenpeace, abych se k nim na této konferenci připojila.
Uvědomila jsem si, že nemám džíny a mířím do evropské zimy,
a pomyslela si: „Radši si vezmi džíny.‟
Pamatuju si, jak jsem ve městě s mámou,
padá popel a obloha je oranžová.
Pomyslely jsme si: „Něco se musí stát.
„Musíme tu změnu vytvořit.‟
Naskočila jsem do letadla, a když jsem přijela do Madridu,
bydlela jsem v hostelu s ostatními dětmi z celého světa.
Co chceme?
Klimatickou spravedlnost!
-Kdy to chceme? -Hned!
Byli jsme tam od osmi ráno do osmi večer.
Konferenci financovaly společnosti pro fosilní paliva.
Jejich jména byla všude vyvěšená.
Každá země měla svůj pavilon,
kde prezentovala, co dělá, pokud jde o klima.
Co měla Austrálie?
Vzpomínám si, že Austrálie neměla pavilon.
A náš ministr energetiky, Angus Taylor,
před celým světem vystoupil,
zatímco jeho země byla v plamenech, a řekl, že Austrálie plní svou roli.
Jsme na dobré cestě, abychom naplnili a překonali cíle,
které jsme si stanovili na rok 2030,
stejně jako naplňujeme a překonáváme své cíle z Kjóta.
Bylo to trapné. Bylo to...
Bylo to prostě... Bylo to ponižující.
Tahle vláda nepodniká kroky řešící klima,
ani když naše země hoří kvůli její nečinnosti.
Lobbisté za fosilní paliva se volně proplétali mezi zástupci vlád,
zatímco domorodí aktivisté a mladí lidé nebyli ani vpuštěni dovnitř.
Hanba vám!
Viděli jsme, jak se ta jednání rozpadla.
Jsme zklamáni, že se opět nepodařilo najít dohodu.
Pro mnoho zemí to začíná být znepokojující.
Když jsme se vrátili do Austrálie, nezbývalo nám mnoho naděje.
Požáry byly všude.
Bylo to hrozné a já jsem byla opravdu vyhořelá.
Srdce dokáže opravdu klesnout.
Moje narazilo na dno a klesalo dál.
Brečela jsem tři dny v kuse.
Byl jsem naprosto šokován tím rozsahem.
Kdybyste se mě zeptali před požáry,
jak velké procento lesní oblasti shoří,
možná bych řekl maximálně 5 %.
Ale když shoří 21 %,
je to jako bychom překročili práh.
Vstoupili jsme do nové éry.
Ty požáry spálily desetkrát víc než kdy předtím.
A dopad byl nad možnosti chápání.
Jedete stovky kilometrů po Novém Jižním Walesu
a vidíte jen zčernalou zemi.
Tři miliardy zvířat byly zabity.
Zvedni ho a já...
Panebože. Za chvíli půjdeme.
Jo.
Dobře. Díkybohu.
Viděli jsme hořet místa, která nikdy předtím nehořela.
Lesy miliony let staré, jimiž se procházeli dinosauři,
které byly vždy příliš vlhké a studené, než aby shořely.
Pozůstatky ohně jsou obvykle černé a šedé.
Ale stromy hořely v tak vysoké teplotě,
že když požár pominul, vypadalo to, jako by padl sníh,
protože popel byl sněhově bílý.
Tak to bylo.
Bylo to skoro jako vejít do apokalypsy.
Všichni byli trochu omámení.
Jako první věc jsme viděli, že všechny domy ve městě jsou prostě pryč.
Tak jsem začala fotografovat.
V lednu musela lidi, kteří byli na dovolené,
zachraňovat australská armáda, námořnictvo.
Pro naši zemi to byly neuvěřitelné scény.
Viděla jsem lidi, co přišli o domy.
Všichni jsme je viděli v televizi, jak dávají rozhovory.
Ale dokud se to nestane vám, nemáte představu, jaké to je.
Procházíte stále dalšími a dalšími úrovněmi,
než se s tím vypořádáte.
Je tu počáteční šok a...
zoufalství, že jste ztratili všechno, co jste měli.
Nemám třeba žádné fotky.
Nemám nic po matce, otci, prarodičích, nic.
Je to jako kdyby celá část mého života byla právě vymazána.
Bývalý požární a záchranný komisař Nového Jižního Walesu Greg Mullins
žádá akci, která zabrání budoucím katastrofám.
Musíme si promluvit o změně klimatu,
protože naše situace s požáry buše
se navždy změnila.
Co říká bývalý šéf hasičů, je zjevně absurdní.
PODLE BÝVALÝCH VELITELŮ PREMIÉR SELHAL VE VEDENÍ
Říkali, že jsem neměl mluvit
o klimatické změně, když lidé trpěli v požárech.
Došlo to až sem.
Hysterie a nepodložené výkřiky
z vás můžou udělat hrdinu.
Je mi to jedno.
Jsem v tomhle oboru a vím, že když lidé utrpí ztrátu,
chtějí okamžitě vědět proč.
Chtějí vědět, co se sakra stalo.
Nechci se na to teď dívat.
COBARGO HISTORICKÁ VESNI...
Jsou z původních podniků v Cobargu.
Brian Ayliffe odnaproti tady žil 48 let.
Tohle byl rodinný podnik. Je pryč.
COBARGO - 2. LEDNA 2020
Slyšeli jsme zvěsti, že městem projíždí několik aut.
Proč městem projíždějí čtyři zatemněná SUV?
Zřejmě někdo s postavením potřebuje bezpečí.
ZOEY SALUCCIOVÁ COBARGO
Tak jsme si všichni říkali: „Je tu premiér.‟
Nebyl to vůdce, který by říkal:
„Máme nouzový stav. Co budeme dělat?‟
Přišel si s lidmi dělat selfie.
Úsměv. Dívejte se tímhle směrem. Dobře. Mockrát děkuji.
-Děkuju. -Ať se vám daří.
Prostě říkal: „Jak se máte? Nic moc? Tak další.
„Jak se máte? Nic moc? Další.‟
Vařila se mi z toho krev. Nebudu lhát.
Můj dům byl v troskách,
a on si dělá selfie s lidmi a usmívá se.
Přišlo mi to extrémně bezohledné.
Přišel ke mně a zeptal se: „Jak se máte?‟
Začala jsem viděl rudě.
Dobrý den. Jak se máte?
Potřesu vám rukou, jenom když dáte více prostředků venkovským hasičům.
Tolik lidí tady ztratilo své domovy.
Potřebujeme nějaké postele. Nemáme dost postelí.
Potřebujeme víc pomoci.
Tomu rozumíme.
Jak to, že jsme měli jen čtyři auta na ochranu našeho města, pane premiére?
Kurva, jste idiot, člověče. Opravdu.
Tady dole žádné hlasy nedostanete.
Jste idiot, že si sem vodíte lidi. Vypadněte!
A co lidé, co jsou teď mrtví, pane premiére?
Nejsi tu vítán, ty zkurvenče!
Jste z médií?
Vyřiďte z Nelligenu premiérovi, ať si jde nas...
Fakt nás tohle baví, ty ču...!
Mockrát vám děkuji.
Po požárech v buši se v ulicích vznítila krize.
NEMŮŽEME IGNOROVAT MULLINSE
Naše země hoří!
LEDEN 2020
Říkáme to politikům už deset let,
a oni neposlouchají.
Máme premiéra, který popírá změnu klimatu. Tohle je realita.
Povstaneme!
AUSTRÁLIE HOŘÍ
Australané začali vycházet do ulic
a v tak krátkém čase požadovali skutečnou změnu.
Lidé byli naštvaní, báli se o své životy.
Ukazuje to, jak zatraceně naštvaní tu všichni v Austrálii jsou.
POSPĚŠ SI, LENOCHODE!
Odhadovaných 20 000 demonstrujících požaduje kroky v oblasti klimatické politiky.
Lidi se začali zajímat.
Lidi, kteří dříve nepovažovali klima za svou prioritu.
Nastavím politiku v souladu s tím,
o čem já a vláda věříme, že je v zájmu Austrálie.
Promiňte, ale nezměnilo se to?
Víte, já jsem byl pravděpodobně zajedno
s většinou toho, s čím jste šli do voleb.
Ale teď patřím k rostoucí vlně podpory...
Lidé si myslí, že je třeba udělat víc, že je čas jednat.
Není čas sedět a povídat si
o tom, že budeme diskutovat později...
Když začalo docházet k velkému uvědomění,
že nemůžeme jen tak beztrestně vypouštět
skleníkové plyny do atmosféry, byl to velký šok.
Klíčové osobnosti Národní strany vytvořily tlak na Morrisonovu vládu,
aby slíbila nulové emise uhlíku do roku 2050.
Proč nebýt ambiciózní? Proč nemít odvážný cíl?
Ale zrovna ve chvíli, kdy si lidé mysleli,
že snad konečně povedeme vážnou debatu
o politice klimatické změny v této zemi, udeřil COVID.
BUĎ SILNÁ, VICTORIE
Díval jsem se v bolestném úžasu,
jak se Morrisonova vláda vypořádala s covidovou krizí.
Poslouchali komisaře pro veřejné zdraví.
Austrálie vyhlásila pandemii
dvanáct dní před Světovou zdravotnickou organizací.
JE TO VÁLKA!
Hotelová karanténa pro všechny příchozí cestující do Austrálie
je nyní v plném proudu.
Armáda zajišťuje přísnou povinnou izolaci.
PREMIÉROVA PRAVIDLA TVRDÉ LÁSKY KONEC ZÁBAVY
Měli jsme velmi přísný lockdown, který měl obrovský ekonomický dopad.
Vláda se přes noc stala socialistickou vládou,
dotovala mzdy lidí a tak dále.
Výdaje v reakci na koronavirus byly historicky nebývalé.
Byly to těžké zkoušky pro každou vládu,
ale jako pravicová vláda mě opravdu překvapili.
AUSTRÁLIE SE CHYSTÁ ZABRÁNIT KATASTROFĚ
Pomyslel jsem si: „To je skvělé.
„Možná se nějak postaví i ke změně klimatu.‟
Vzhledem k požárům, které všechny vyděsily.
Viděli jsme, jak vláda dokáže jednat. Teď víme, jak to lze udělat.
Máme tu nástin naší postkoronavirové ekonomiky.
Podle překvapivých zpráv se čísla rovnají době po druhé světové válce.
35MILIARDOVÝ POKLES EKONOMICKÉ AKTIVITY
Austrálie udělala velmi zajímavou věc,
když lidé začali přemýšlet o hospodářském oživení.
Co svět udělá, aby se vypořádal s covidovou recesí?
JEŠTĚ NENÍ POZDĚ ZMĚNIT POSTOJ KE KLIMATU
Lidé začali mluvit o zelené covidové obnově.
PREMIÉR VYZVAL K „ZELENÉMU‟ OŽIVENÍ
Nemůžeme přejít z covidového bláta do klimatické louže.
Čelíme největšímu ekonomickému zápasu naší generace
a mnozí si kladou otázku:
Odkud získáme energii? A kde najdeme novou práci?
76 tisíc pracovních míst v Austrálii mohlo být vytvořeno s obnovitelnými zdroji.
Mohlo se toho tolik udělat.
Místo toho premiér vystoupil s oživením založeným na plynu.
Děkuji vám. Velmi děkuji.
Neexistuje žádný důvěryhodný energetický přechodový plán
pro ekonomiku Austrálie, který nezahrnuje používání plynu.
ZÁŘÍ 2020
Takže, ano, dámy a pánové, maminky a tatínkové,
chlapci a děvčata,
pojďme těžit více metanu.
Musíme zajistit plyn. Musíme najít nové zdroje dodávek.
Musíme dostat další plyn na trh co nejefektivněji.
Seděla jsem a sledovala tu řeč v televizi
a čekala jsem, až premiér použije slova „klimatická změna‟.
Oceňuji vaši trpělivost dnes ráno.
Čekala jsem, až vysvětlí, jak změna klimatu zapadá
do oživení založeného na plynu.
Jeho projev pokračoval dál a dál až do konce.
On prostě slova „klimatická změna‟ nepoužívá.
Nikdy slova „klimatická změna‟ nezmíní.
Musíme zajistit plyn.
Vyslal zprávu.
„Zdvojnásobíme naši sázku na fosilní paliva.‟
Mikeu Cannon-Brookesi... Nestačí to, že ne?
Je to standardní sada argumentů.
Připadá mi směšné, když politici...
Promiňte, Darrene, bez urážky.
...říkají, že neplánují. Nevím. To je jejich práce.
Snažíme se naplánovat, co dělat v příštích deseti, 20 a 30 letech.
Myslím, že musíme zavést debatu.
Musíme mít pro Austrálii širší perspektivu.
Mohli bychom být supervelmocí obnovitelné energie.
Tato zpráva přichází na okraj summitu OSN o klimatu v New Yorku.
MIKE CANNON-BROOKES PODNIKATEL
Mike Cannon-Brookes potvrzuje,
že bude investovat do největší solární farmy na světě.
Austrálie má export energie v genech.
Tak bychom měli ten příběh vyprávět.
Proč exportujeme energii?
ROPA - UHLÍ - PLYN
Máme spoustu zdrojů.
Místo toho, abychom je vykopali, co je tak získat z nebe?
Máme rozlohu větší než kontinentální Spojené státy.
Jsme nejslunnější země mimo subsaharskou Afriku.
Mohli bychom napájet pět našich planet jen z Austrálie.
-Jste posedlý globálními trhy. -Jo.
Kam z vaší perspektivy míří uhlí?
Míří pryč.
Jednoduše, podívejte, myslím...
Je mi jedno, co si myslíte o klimatu.
Budeme se muset obrátit
od vývozu uhlí a plynu k vývozu obnovitelné energie,
protože zbytek planety na to přijde.
A až se to stane, budou z nás vývozci něčeho, co nikdo nepotřebuje.
Vidíme, že to přijde,
ale ten příběh se nám nepodařilo prosadit,
pokud jde o mýtus, že Austrálie potřebuje fosilní paliva.
Je to pro naši národní duši náročné.
V Austrálii nemůžete mluvit
o výrobě elektřiny a ignorovat uhlí.
Uhlí bude i nadále hrát důležitou roli
v naší ekonomice nadcházejících desetiletí.
Znamená to práci.
Vidíme obce, jak zírají do hlavně zbraně.
Politici obou stran parlamentu říkají,
že se postaví za obce,
ale já bych to zpochybnila, protože myslím, že těmto obcím lžou.
Můj dědeček byl důlní inženýr.
Přišel do Austrálie v 70. letech se svou tehdejší ženou. Dramatický rozvod.
V 80. letech byl propuštěn.
A tak, z ničeho nic, zůstal bez práce.
Jeho rodina v této oblasti pracovala po celé generace.
Bylo to nedílnou součástí jeho identity.
Byli jsme si opravdu blízcí a on mi vyprávěl příběhy
o tom, jak byl v dolech, o svých přátelích,
o tom, co to pro něj znamenalo.
Měla jsem to štěstí, že jsem se dozvěděla o těchto zkušenostech,
o ekonomické závislosti na tomto odvětví
a o závislosti města na tomto průmyslu.
Opravdu chci pro tyto obce vidět cestu ven z fosilních paliv.
Být hrdý na toto odvětví není problém.
Těžba není špatná věc.
V Austrálii potřebujeme těžbu.
Chcete-li vyrobit baterie a panely
a větrné turbíny, hádejte, co potřebujete: ocel, zlato, měď,
nikl, vzácné zeminy, lithium a stříbro.
Toho máme v Austrálii hodně.
Proto se snažíme vyprávět tento příběh:
„Jde o energii, kterou vyvážíme.
„V tom můžeme pokračovat.‟
Ale musíme dokázat, že můžeme exportovat obnovitelné zdroje energie
masivním způsobem ve velkém množství.
Pokud přemýšlíte o vývozu slunce a větru, je to těžké.
Nevezmete zrcadlo a nepošlete energii někam jinam.
Neotočíme vítr a nepošleme ho, ať si ho chytí na druhé straně.
Musíme přijít na to, jak to udělat.
To je problém, který Austrálie potřebuje vyřešit.
Nejlepší na tom je,
a jde o zhruba 22 miliard australských dolarů,
že je to možné.
Miliardář Mike Cannon-Brookes
oznámil plány na vytvoření největší solární farmy...
Jeho cílem je generovat energii a přenést ji do Singapuru.
Máme tu co do činění s obrovským množstvím energie,
kterou je třeba přesunout na obrovskou vzdálenost, 3 500 kilometrů,
přes dost neklidné vody.
Takže kromě největší solární farmy na světě
a nejdelšího podmořského vysokonapěťového DC kabelu,
musíme postavit také největší baterii na světě.
Pokud to bude fungovat, což bude, 50 kabelů z Austrálie
bude exportovat obrovské množství energie do Asie.
Máme jeden z nejlepších zdrojů, k nimž se můžeme obrátit,
v zájmu budoucnosti planety, aniž bychom změnili naši DNA.
Tahle planeta stojí před výzvou.
Je to existenční krize lidské rasy.
Změna klimatu ovlivňuje ekonomiku.
Ovlivňuje podniky, jednotlivce.
Není to problém, před nímž by podnikání mělo strkat hlavu do písku,
a který by se měl probírat ve vládním vakuu.
Myslím, že není pochyb o tom, že jsme
v bodu obratu, pokud jde o změnu klimatu.
Některé australské společnosti ženou dopředu masivní energetický přechod.
Ale co lidé opravdu nechápou, je absolutní naléhavost té věci.
Dnes jsou průměrné globální teploty
asi 1,1 stupně nad tím, čemu se říká předindustriální průměr.
Kde byly v podstatě před 200 lety.
Nicméně Austrálie, protože je tak citlivá na změnu klimatu,
se otepluje o téměř 1,5 stupně.
Věděli jsme, že začneme cítit dopady dřív než kdokoli jiný.
V Austrálii čelíme nové a děsivé budoucnosti požárů buše.
V minulosti jsme mohli očekávat podmínky Černého léta jednou za 400 let.
Od této chvíle je můžeme očekávat jednou za osm let.
Naše klima se navždy změnilo.
Nikdy se nevrátí tam, kde bylo, když jsem byl dítě.
Máme počasí, které žádná lidská bytost
nikdy na tomto kontinentě nezažila.
V roce 2019 došlo k jednomu požáru u hranic Victorie,
kdy pyrokonvekční bouře zvedla osmitunový hasičský vůz,
upustila ho na střechu a mladý hasič...
Jo, zabilo ho to, takže...
Promiňte, pro hasiče je těžké myslet na jiné hasiče,
jak ztrácí své životy ve službě.
Při posledních požárech jich bylo devět.
Projel jsem celý svět, studoval požáry a jak se s nimi vypořádat.
Nemůžeme znovu čelit nejhorším rokům.
Máme požáry v místech, jako je Grónsko,
na polárním kruhu, kde k nim nikdy dřív nedocházelo.
Dívám se na Kalifornii.
Je tam dvakrát víc spálené plochy než v jejich nejhorší ohnivé sezóně.
Oregon hořel. Stát Washington.
Celé západní pobřeží.
Něco je špatně.
Něco se opravdu děje.
Klimatické změny mě děsí k smrti.
Nemůžeme zastavit globální oteplování, když je součástí systému.
Jde o nevyhnutelnou změnu...
Je nesmírně důležité, aby to lidé pochopili
a porozuměli, co znamenají její dopady.
Už jsme tak blízko některým bodům obratu,
o nichž jsem psal v knize Měníme podnebí před tolika lety,
a odsuzujeme svět k oteplení o jeden a půl stupně asi do roku 2030.
Co znamená jeden a půl stupně Celsia?
Jeden a půl stupně znamená svět,
kde budou dopady vln veder, ohromné požáry
a spousta dalších věcí.
Ale grónská ledová čepice taje relativně pomalu
a hladina moře se zvyšuje,
ale v menší míře. Takže svět není skvělý.
Svět, který jsme za sebou zanechali při jednom nebo méně
než jednom stupni oteplení, byl lepší.
Ale dva stupně jsou ve srovnání s tím peklo.
Takže musíme zajistit, že to bude jen jeden a půl stupně.
Jak vypadá dvoustupňový svět?
Dvoustupňový svět je svět katastrofy.
Je to svět, v němž grónská ledová čepice taje rychle,
ledový štít Západní Antarktidy se rozpadá,
a proto stoupá hladina moře.
Je to svět, kde Amazonský deštný prales
umírá a mění se v savanu nebo lesy.
Kde trvale zmrzlá půda taje tak rychle,
že se do atmosféry uvolňuje obrovské množství metanu.
Pak, bez ohledu na to, co uděláme,
bude teplota stále růst.
Je to nesmírně narušený svět.
Naše ekonomika, naše potravinová bezpečnost, naše vodní bezpečnost,
náš mír bude ohrožen bezprecedentní změnou.
Takže co bychom měli dělat?
Nasaďte solární panely na střechu a snižte své emise, to je fantastické,
ale nikdy nenechte průmysl fosilních paliv
nebo kohokoli jiného, aby vám říkal, že to stačí.
Není to můj problém jako jedince.
Je to kolektivní problém a musíme jednat,
společně najít řešení.
Ale my to nevidíme.
Státy fungují odděleně, společnosti působí samostatně
a nemůžeme zaručit, jaký bude výsledek.
Tohle je okamžik, kdy potřebujeme vedení.
Opravdu. Všichni můžeme jednat a dělat svůj díl,
ale bez vládního vedení to prostě nepůjde.
Předseda vlády pociťuje tlak klimatické změny
před summitem světových lídrů v OSN.
Narůstá tlak na Scotta Morrisona,
aby se zavázal k cíli emisní neutrality do roku 2050.
Zavážete se, že Austrálie dosáhne do roku 2050 emisní neutrality?
ZÁŘÍ 2020
Naší politikou je dosáhnout toho ve druhé polovině tohoto století.
Jak jsem nastínil, snažíme se dosáhnout neutrality.
Přednostně bychom chtěli vidět, že to bude do roku 2050, jak jsem řekl.
Mohlo by se to stát dřív s významnou technologickou změnou.
Ale pokud nemáme technologickou změnu,
pak je to jen kus papíru.
Jako by to téhle vládě bylo jedno.
Já to nechápu, protože mě motivuje,
když myslím na budoucnost.
Pracoval jsem ve veřejných službách mnoho let.
Děláte spoustu obětí, a nezbohatnete.
Je to trochu poslání, jde vám o vyšší dobro.
Moje kariéra byla napravovat problémy jiných lidí.
...patrné ze vzdálenosti asi 50 kilometrů.
Plameny byly 15, 20 metrů vysoké.
Když se to všechno zvrtne, volají hasiče
a my se objevíme a řešíme situaci.
Pamatuju si, jak jsem jedné noci dorazil k planoucímu skladu
se starým, zkušeným důstojníkem.
Byl jsem mladý hasič. Ptal jsem se: „Co budeme dělat?‟
Odpověděl: „Jak se jí slon, synu? Začneš prvním soustem.
„Prostě začni a pak se uvidí.‟
Takové je moje myšlení, a právě to musíme dělat se změnou klimatu.
Prostě nečekáme na popírače klimatických změn.
Jestli to nechápou, nepochopí to nikdy.
Musíme zachránit svět a my to uděláme.
Máme 20 až 30 let oteplování,
a pokud snížíme emise
na nulu do roku 2050, podle vědců se oteplování stabilizuje
a pak postupně začne klesat.
Já to nezažiju, ale moje vnoučata ano, a já je chci udržet v bezpečí.
To není v pořádku!
Tito lidé a firmy doslova spalují naši budoucnost.
Klimatická krize má dopad na nás všechny.
Komentář, který jsem dostávala od dospělých nejčastěji, zněl:
„Dáváte mi naději,‟ nebo „Vaše generace nás zachrání.‟
Říkala jsem si: „Skvělé. Díky. Ale neměli bychom to dělat my.‟
Jako děti nejsme vybaveni k tomu, vypořádávat se s těmito scénáři.
Měli bychom se soustředit na vyšilování kvůli škole,
na další úkol, na svou další krizi identity,
a místo toho se snažíme zachránit svět.
Zlobíte se na nás?
Nezlobím se na starší generaci.
Jsem naštvaná na lidi u moci, kteří úmyslně šíří lži,
záměrné dezinformace, aby lidi odradili od požadování toho, co je správné.
Jsem naštvaná na lidi, kteří mají neuvěřitelné bohatství
a desítky let vědí o této hrozící krizi,
a rozhodli se nejen nic nedělat,
ale využít ji pro své vlastní zájmy a zisk.
Očekávám, že to bude největší překážka, které bude má generace čelit,
pokud jde o bezpečnou budoucnost a možnost mít vlastní děti.
Čeho se bojím, je mít vlastní děti,
protože je nechci přivést do světa, který bude nebezpečný,
který jim neposkytne tak kvalitní budoucnost,
jako jsem já měla to štěstí mít.
Dva, jedna. Start.
Lidé to vidí jako něco neuvěřitelného.
Když mladí lidé uplatňují svou moc a využívají svůj hlas.
ŠKOLNÍ STÁVKA ZA KLIMA
-Kdy to chceme? -Hned!
-Co chceme? -Klimatickou akci!
-Kdy to chceme? -Hned!
-Co chceme? -Klimatickou akci!
-Kdy to chceme? -Hned!
Přidala jsem se spíš z pocitu nutnosti, než že bych chtěla.
VYPNI TO - UHLÍ NENÍ ČISTÉ
Myslím, že je to ta nejtragičtější věc,
které jsem kdy měla to neštěstí být součástí.
Matka mě učila o zemi.
BRUCE PASCOE SPISOVATEL, MALLACOOTA
Identifikujeme se jako domorodci kvůli tomu a tomu.
Tahle rodina, tamta rodina.
Je docela zřejmé, že drtivá většina mých genů pochází z Cornwallu.
Byl jsem v Cornwallu, ale mé srdce se netřepotalo.
Vrátil jsem se do Austrálie a tohle
cítím ve své krvi.
Celou dobu jsem psal. Napsal jsem 33 knih o zemi.
Země je matkou všech domorodých lidí.
Chováme se k Zemi jako k naší matce. To je náš zákon.
A kdybychom všichni do té míry respektovali Zemi,
pak bychom ji nepoškozovali tolik, jako to děláme teď.
Myslím, že k tomu spějeme už 250 let.
Evropané měli k domorodým lidem tak málo respektu.
Když sem přišli první Evropané, našli sladkou a otevřenou zemi.
Bylo to příjemné.
Říkali, že to tu vypadá jako šlechtický park.
A byl to šlechtický park,
protože lidé zde byli šlechetní muži a ženy.
Ale Evropané pak postupy, které to vytvořily, zrušili.
Domorodí Australané spravovali tuto zemi minimálně 40 000 let.
Starali se o ni pečlivě.
A pak přišli Evropané.
Vzali jsme pochodeň z ruky domorodých lidí
a dramaticky jsme změnili krajinu.
Nyní čelíme následkům v podobě ohromných požárů buše,
které jsou důsledkem klimatické změny. Musíme uznat,
že země se opravdu změnila.
A že staré praktiky nemusí být v novém režimu zcela efektivní.
Musíme se zase společně učit, jak spravovat tuto zemi
v tak velkém měřítku.
Tohle je pro lidstvo kritický okamžik.
Nedopustím, aby budoucnost mých dětí
spláchli do záchodu kvůli nečinnosti.
A cokoli cítím uvnitř, tam zůstane,
protože budu bojovat až do konce.
Není chvíle, kdy můžete říct, že jste udělali dost.
Bude to dlouhý rozhovor.
Ublížíme si navzájem, způsobíme si modřiny.
Musíme to unést.
Budou zklamání i naděje.
Všechno tohle bude a my musíme zůstat trpěliví.
Je to obrovský spor.
Ale viděl jsem, jak se povedly opravdu důležité věci
za okolností, kdy to nikdo neočekával.
Takže, samozřejmě, že to zvládneme.
V roce 2019 při požárech amazonského deštného pralesa shořelo 0,9 milionu hektarů.
V roce 2020 při požárech v Kalifornii shořelo 1,8 milionu hektarů.
V požárech australského Černého léta shořelo 24 milionů hektarů.
Premiér Scott Morrison
odmítl pro tento film poskytnout rozhovor.
Překlad titulků: Kristyna
Kreativní dohled Lucie Musílková