Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
‫נראה לי שאנחנו מוכנים. קדימה.‬
‫אעשה הקדמה קצרה, ואז נתחיל.‬
‫אנחנו כאן בביתו של ד״ר הנרי קולם.‬
‫אנחנו כאן בראיון עם ד״ר אלפרד בומברג.‬
‫זהו ראיון עם השגריר ג׳ון גאנת׳ר דין,‬
‫יוצא צבא ששירת בת״ד 1142.‬
‫אני לא יודע עד כמה המידע עדיין מסווג.‬
‫אחרי הכול, זה היה בעת מלחמה.‬
‫לקחתי את זה ברצינות רבה,‬ ‫ופשוט לא דיברתי על זה.‬
‫בטח לא עם בני משפחתי.‬
‫היינו צריכים להישבע.‬
‫״אל תגלו לאף אחד‬ ‫איפה אתם ומה אתם עושים.‬
‫גם לא לאישה או להורים.״‬
‫עתיד האומה היה תלוי בשמירת הסודיות הזאת.‬
‫- בזמן מלחמת העולם השנייה, ארה״ב הפעילה‬ ‫מחנה צבאי סודי באזור וושינגטון הבירה. -‬
‫- קיומו נשמר בסוד במשך יותר מ־50 שנה. -‬
‫- ב־2006, שירות הפארקים הלאומיים‬ ‫ערך ראיונות עם אלה ששירתו בו… -‬
‫הדבר הראשון שאני זוכר‬ ‫הוא הרגע שבו הודיעו לנו‬
‫שייקחו אותנו למקום שהתגלה כ־1142.‬
‫והכניסו אותנו לאוטובוס.‬
‫כל החלונות היו מכוסים בעץ.‬
‫לא יכולת לראות שום דבר.‬
‫פתאום אמרו לנו,‬
‫״אתם תישלחו למשימה מסווגת״.‬
‫כולם ציפו להישלח לאירופה,‬
‫אבל לקחו אותנו, ואף אחד לא ידע לאן.‬
‫נסענו דרומה מוושינגטון,‬
‫וחשבתי לעצמי, ״מה קורה פה״?‬
‫הכול יצר רושם שמנסים להסתיר ממני מידע.‬
‫אז נסענו לנו,‬
‫והתחלתי לראות מרווח בין העצים,‬
‫והיה שם… נדמה לי שזה היה שביל עפר.‬
‫״מה… לאן לוקחים אותי?״‬
‫ואז התרחקנו מהכביש הראשי,‬
‫והגענו ל…‬
‫מתקן צבאי קטן.‬
‫הגענו לשם סוף סוף,‬
‫והמפקד אמר, ״זה המקום, חבר׳ה.‬
‫אתם לא נשלחים לחו״ל.‬
‫אתם נשארים כאן״.‬
‫אחד החבר׳ה רכן החוצה, דרך החלון,‬
‫לשוטר הצבאי, ואמר לו,‬
‫״איך קוראים למקום הזה״?‬
‫והשוטר הצבאי ענה לו,‬
‫״שום דבר״.‬
‫אני לא בטוח שהאנשים שיזמו את התוכנית הזאת‬
‫ידעו מה עשינו שם.‬
‫לא היה שום תקדים לדברים כאלה.‬
‫נכון?‬
‫- 2006, ראיונות שירות הפארקים הלאומיים -‬
‫טוב, אנחנו מתחילים כאן הבוקר.‬
‫ג׳ורג׳, תתחיל במידע הבסיסי ביותר.‬
‫ספר לנו מה שמך המלא ואיפה נולדת.‬
‫שמי ג׳ורג׳ ויידינגר.‬
‫נולדתי בווינה, אוסטריה, ב־1923,‬
‫וברחתי לארצות הברית‬
‫בספינה האחרונה שעזבה את אירופה,‬
‫בדצמבר 1939.‬
‫זה בהחלט היה נורא מפחי‬‫ד בַּעבורי.‬
‫כל בתי הכנסת בווינה נשרפו.‬
‫רבים נשלחו למחנות ריכוז.‬
‫היטלר רצה להשמיד את היהודים.‬
‫להיפטר מאיתנו לחלוטין.‬
‫- קולו של רודולף פלנר -‬
‫ברגע שהגעתי לכאן, הגשתי בקשת התאזרחות,‬
‫מה שאפשר לי להתגייס לצבא.‬
‫ה‬‫יו שם מאות מאיתנו.‬
‫יהודים שזה עתה נקרא‬‫ו להתגייס לצבא.‬
‫והשאלה הראשונה שהיו שואלים אותנו:‬
‫״האם אתה מוכן להילחם‬ ‫למען המדינה החדשה שלך, אמריקה?״‬
‫והיינו עונים, ״כן, כבודו״!‬
‫- ארנו מאייר -‬
‫והייתי בצד של אלה‬ ‫שרצו לפוצץ לגרמנים את הצורה.‬
‫עין תחת עין.‬
‫לא חושב שהיה מישהו שהייתה לו‬ ‫סיבה טובה יותר משלי להתגייס לצבא.‬
‫- קולו של ג׳ון גאנת׳ר דין -‬
‫שידע יותר טוב ממני על מה אנחנו נלחמים.‬
‫כשסיימנו את הטירונות,‬
‫קראו בשמות של כולנו, חוץ מאשר בשמי.‬
‫״צעד אחד קדימה.״‬
‫״שמאלה פנה.״‬
‫וכולם צעדו משם,‬
‫ואני נשארתי לבדי על המגרש.‬
‫אז הקולונל קרא לי להיכנס.‬
‫״וייס, תגיד משהו בגרמנית.״‬
‫אז דקלמתי להם שיר מפורסם של גתה.‬
‫מיהו הרוכב בסופה ובחצות? זה האב...‬
‫- פיטר וייס -‬
‫הוא אמר, ״טוב, מספיק.‬
‫אתה נוסע ל־1142.״‬
‫האוטובוס עצר,‬
‫והדבר הראשון שראיתי‬
‫היה מחנה שלא נראה צבאי במיוחד.‬
‫זה נראה כמו קאנטרי קלאב.‬
‫היו שם בריכת שחייה ומגרשי טניס.‬
‫זה כמעט לא נראה אמיתי.‬
‫לא היה לנו מושג מה זה.‬
‫מיד אמרו לי,‬
‫״אין פה דרגות או תארים.‬
‫לא אומרים לאף אחד מה לעשות.״‬
‫זה היה מבצע גדול וסודי ביותר.‬
‫למעשה, זה היה מחנה שבויים. נכון?‬
‫טוב… אם אתה רוצה לקרוא לו ככה.‬
‫הם לא קראו לו ככה.‬ ‫הם קראו לו ״תא דואר 1142״.‬
‫רק אחרי כמה שבועות אמרו לנו‬
‫שכל האנשים שיגיעו לשם יהיו נאצים.‬
‫בימים ההם, נאצי היה נאצי. גרמני היה נאצי.‬
‫ולהביא אותם הנה… אלוהים אדירים!‬
‫כלומר… אחרי שלקחת קצינים נאצים בשבי,‬
‫מה פתאום להביא אותם לארצות הברית?‬ ‫כלומר… מה קורה פה?‬
‫החיילים האלה באו מכל החילות.‬
‫תותחנים, רגלים, אס־אס…‬
‫רבים מהם הועברו ישירות מהחזית,‬ ‫שם נלקחו בשבי,‬
‫ובלי להחליף בגדים אפילו, הם הגיעו ל־1142.‬
‫זו לא הייתה הרגשה נוחה במיוחד.‬
‫חלקם היו נאצים אמיתיים,‬
‫שהיו הורגים אותך על המקום אילו יכלו.‬
‫אתה יודע, אני יהודי.‬
‫וגם הם ידעו את זה.‬
‫מה אמרו לך שתעשה שם?‬ ‫מה היה התפקיד שלך?‬
‫להשיג מידע מודיעיני שיסייע לארצות הברית.‬
‫- יומן חדשות -‬
‫המלחמה באירופה נמשכת,‬
‫ובעלות הברית עומדות מול איום נוסף:‬
‫הנשק הסודי של היטלר, טילי ה־V-2.‬
‫טילי ה־V-2 הטילו טרור על לונדון,‬
‫וגבו יותר מחמישים אלף קורבנות.‬
‫ורנר פון בראון,‬ ‫מדען הטילים הראשי של היטלר,‬
‫מתכוון לפתח דור חדש של טילים‬ ‫בעלי טווח ארוך עוד יותר.‬
‫פיתוח הטילים הגרמני היה בשיאו.‬
‫אחת הסכנות העיקריות, כמובן, הייתה‬
‫שהיטלר יפתח טיל חזק‬ ‫שמסוגל להגיע לניו יורק או לוושינגטון.‬
‫זה היה משנה את מהלך המלחמה כולה.‬
‫אמרו לנו לנצל את הגרמנית שלנו‬ ‫כדי לחקור את השבויים הגרמניים.‬
‫הפקודה הייתה,‬
‫״אם מישהו יזכיר טילים,‬ ‫תשיגו ממנו את כל המידע״.‬
‫מה שמך?‬ ‫-בולר.‬
‫ספר לי איפה מוסתרים טילי ה־V-2.‬
‫אצלי בתחת!‬
‫אני זוכר חקירה אחת, מספטמבר 44׳.‬
‫השבוי הזה אמר,‬
‫״אני לא מדבר!‬
‫אני קצין בוורמאכט.‬
‫אני מחויב רק למסור לך‬ ‫את המספר האישי שלי ואת שמי״.‬
‫אז אני אמרתי,‬
‫״אני במקרה יהודי גרמני,‬
‫שגורש מגרמניה,‬
‫ואם אתה לא תדבר,‬
‫יש לנו שיטות, ודברים שאנחנו‬ ‫יכולים לעשות לך ולמשפחה שלך״.‬
‫בתור פליט יהודי מאירופה,‬
‫זאת אחת המשימות‬ ‫ההזויות ביותר שאתה יכול לקבל.‬
‫- מסווג -‬
‫באחת הפעמים היה שם‬ ‫קצין ואפן אס־אס שסי‬‫רב לדבר.‬
‫רולף אמר, ״אני אגרום לו לדבר״.‬
‫הוא הכניס אותו לתוך אמבולנס,‬
‫ונסע בו ברחבי הבסיס במשך כשעה.‬
‫״עכשיו אתה מוכן לדבר?‬
‫כי אם לא, נהרוג אותך בגז.״‬
‫אבל הוא לא דיבר.‬
‫אז הם סגרו את הדלת,‬
‫ורולף אמר, ״איוואן, עוד גז״.‬
‫הוא הפעיל שואב אבק,‬ ‫והזרים אבק לתוך פתח האוורור,‬
‫והוא חשב שממיתים אותו בגז,‬ ‫מפני שזה מה שהגרמנים עשו.‬
‫רולף הוציא אותו אחרי כמה זמן ואמר,‬ ‫״נו? עכשיו אתה מוכן לדבר איתנו״?‬
‫והוא דיבר.‬
‫אחד ההישגים הגדולים של ת״ד 1142‬
‫היה העובדה שגילינו אתר‬
‫שבו היטלר בנה את טילי ה־V-2.‬
‫אתה יודע, ורנר פון בראון וצוות המדענים שלו‬
‫פעלו במפעל תת־קרקעי סודי‬
‫בשם ״פנמינדה״.‬
‫אז סרקנו תצלומים אוויריים,‬
‫וחקרנו שבויים,‬
‫והם סיפרו לנו הכול.‬
‫הגילוי של פנמינדה‬
‫אִפשר את הפצצת האתר.‬
‫הרגשתי טוב עם הידיעה‬
‫שזה היה אחד ההישגים‬
‫של ת״ד 1142.‬
‫- המלחמה באירופה מסתיימת -‬
‫ברחבי העולם,‬ ‫המונים חוגגים את תום המלחמה באירופה.‬
‫חלפו חמש שנים ויותר מאז שהיטלר פלש לפולין,‬
‫שנים גדושות ייסורים ומוות.‬
‫כעת הושג ניצחון במלחמה נגד גרמניה.‬
‫במחווה סימבולית,‬
‫כוחות אמריקניים משמידים‬ ‫את סמל המפלגה הנאצית.‬
‫רצף ההתרחשויות,‬
‫רק כדי שלא יהיו טעויות בכרונולוגיה,‬
‫היה שהגנרל ביסל כינס אותנו בפנטגון,‬
‫ואמר, ״רבותיי, עליי לנקוט בפעולה‬
‫שהיא מנוגדת לחוק, ועלולה להכניס אותי לכ‬‫לא.‬
‫ישנם מאות מדענים גרמנים,‬
‫ואם לא נביא אותם הנה, לארצות הברית,‬
‫כל הטכנולוגיה הזאת תאבד לנו״.‬
‫אז הם לא נכנסו באופן חוקי‬‫ או רשום?‬
‫לא. הם היו זרים, נתיני ארץ אויב,‬
‫שכניסתם אסורה בעת מלחמה.‬
‫הגנרל ביסל אמר,‬ ‫״נשתלט על אי במפרץ בוסטון,‬
‫ונכניס את המדענים האלה בניגוד לחוק,‬ ‫וניקח אותם לאי הזה,‬
‫לפני שרשויות ההגירה יבחינו בספינה״.‬
‫אז הביאו את האנשים האלה בספינות צבאיות.‬
‫הבאנו מאות אנשים לאי בניגוד לחוק.‬
‫אני זוכר בבירור.‬
‫כשאספנו את ורנר פון בראון,‬
‫ואת הראשונים מבין 300‬ ‫אנשי הצוות שלו מפנמינדה,‬
‫התחוללה סופה.‬
‫בגשם השוטף וברוח הסוערת,‬
‫הם ירדו בסולם,‬
‫בסערה שהייתה חזקה מדי‬ ‫בשביל ספינת הנתב.‬
‫הם ירדו מהספינה ובאו לאי.‬
‫כולם בהו בטיפוסים המשונים באלה,‬
‫במעילי עור ארוכים ובכובעים מוזרים…‬
‫אם רצית לראות את הפרוסי הסטריאוטיפי,‬
‫גבוה, בלונדיני, עיניים כחולות…‬
‫לעזאזל, זה היה ורנר פון בראון.‬
‫הם השתייכו לדרג שהיה נחשב בעינינו,‬
‫ואני לא יודע כמה מתקדמים היינו,‬ ‫אבל ממה שהבנתי,‬
‫היה לנו מעט מאוד מידע על טילים.‬
‫לא היה שום ספק.‬
‫מדעני טילים,‬
‫שהיו חיוניים למאמץ המלחמתי של הנאצים,‬
‫הפכו פתאום חיוניים למאמץ המלחמתי שלנו.‬
‫לפתע פתאום,‬
‫הגדרת התפקיד שלי השתנתה לגמרי,‬
‫ואז עברנו למה שהייתה, לדעתי,‬ ‫המטרה האמיתית של הנוכחות שלי שם:‬
‫להיות מין מלווה ואיש יחסי ציבור,‬
‫כדי שהאנשים האלה ירגישו בנוח.‬
‫התקבלה החלטה שאני אהיה ״קצין המורל״,‬
‫שזה תואר מגוחך.‬
‫אבל מישהו חשב שזה יביא תועלת‬
‫אם נהיה נחמדים אליהם.‬
‫ואז נשאלה השאלה,‬ ‫מפני ששנאתי גרמנים כל כך…‬
‫האם אוכל באמת לעשות את זה ברגישות,‬ ‫וכולי וכולי,‬
‫ולא סתם למלא את תפקידי ״על אוטומט״.‬
‫ואני עניתי,‬
‫״אין לי תשובה לשאלה,‬ ‫מפני שמעולם לא עשיתי את זה״.‬
‫אמרו לנו שיהיה עלינו לחקור אנשים‬
‫באמתלה ידידותית של משחק שחמט,‬ ‫או משחק פינג־פונג, או משחק טניס.‬
‫לשחק ‬‫כדורעף. הם אהבו כדורעף.‬
‫משחק הפרסות לא היה מוכר בגרמניה.‬
‫לימדתי אותם לשחק בפרסות.‬
‫באופן קבוע,‬
‫הבאתי להם עיתונים,‬
‫מגזינים, ויסקי…‬
‫מה פתאום?!‬
‫לא חשבתי שאלחם בגרמנים,‬ ‫אותם שנאתי בכל נימי נפשי…‬
‫שאגיע למצב כזה. זה היה מטורף.‬
‫איך זה היה בשבילך, לדבר עם שבוי גרמני?‬
‫הייתי צוחק איתם, מתלוצץ איתם.‬
‫רציתי שירגישו שאני בצד שלהם,‬
‫מפני שנולדתי בגרמניה,‬
‫ואתה יודע, אולי יש לי נטייה לצד הגרמני.‬
‫אבל רק ניסיתי לרכך אותם.‬
‫היינץ שליקה, כשהוא הגיע,‬ ‫היה צעיר, בעל נטייה ספורטיבית.‬
‫מישהו היה צריך ללכת ולעשות איתו דברים,‬ ‫אז אני עשיתי את זה.‬
‫האם הוא היה נאצי?‬ ‫כן, בטח. הוא היה בפנמינדה.‬
‫אז מה?‬
‫אבל התפקיד שלי היה לברר‬ ‫במה הוא יוכל לעזור לארצות הברית.‬
‫הייתה לנו קרן סודית.‬
‫כשהיה עליי לבדר את המדענים,‬
‫הייתי ניגש לקולונל דין‬ ‫ומקבל 50 או 100 דולר,‬
‫וזה היה מקור המימון.‬
‫היינו לוקחים אוטובוס צבאי‬ ‫ונוסעים למועדוני לילה, למסעדות,‬
‫ואני הייתי משלם על הכול.‬
‫הקרינו אז סרטים,‬
‫ומי ששיתף פעולה הורשה ללכת ולצפות בהם.‬
‫ואני מניח שהם העריכו את ההזדמנות‬
‫לראות סרט אמריקאי.‬
‫הם אהבו ללמוד על אמריקה,‬ ‫ושאלו על אמריקה.‬
‫רצינו שהם יכירו את התרבות האמריקאית.‬
‫האם המשימה שלך הייתה יותר להשיג מהם מידע,‬
‫או שמא ללוות אותם ולדאוג שיהיו מבסוטים?‬
‫גם וגם.‬
‫בדצמבר, ורנר פון בראון אמר, ״תראו,‬
‫החורף באירופה יהיה קשה מאוד,‬
‫והיינו רוצים לשלוח חבילות למשפחות שלנו,‬
‫לחגים״.‬
‫אמרתי ״אבדוק מה אפשר לעשות״,‬ ‫והלכתי למפקד המחנה.‬
‫הוא התקשר לפנטגון, חזר אלינו ואמר,‬ ‫״צריך שהם יהיו מבסוטים״.‬
‫אז, למחרת בבוקר, הם באו,‬
‫לבושים במעילי עור ארוכים,‬
‫כאלה שהגרמנים לובשים בחורף.‬
‫היה להם גם כובע טירולי,‬
‫ובאחד מהם הייתה נוצה קטנה.‬
‫אמרתי, ״למען השם,‬
‫אף אחד לא אמור לדעת שאתם כאן.‬
‫אתם מוכנים לחזור פנימה ולהחליף בגדים״?‬
‫התשובה הייתה,‬ ‫״אין לנו בגדים אחרים. זה מה שנלבש״.‬
‫ופניתי למפקד, והוא אמר ״בסדר, קח אותם״.‬
‫- לנסברג -‬
‫נתנו לי אלף דולר,‬
‫ו‬‫הסיעו‬‫ אותנו ל״האחים לנסברג״.‬
‫״האחים לנסברג״ הייתה‬ ‫חנות הכלבו הגדולה ביותר‬
‫בוושינגטון הבירה,‬ ‫וידעתי שהיא בבעלות יהודים.‬
‫אז הפקתי מזה הנאה מרושעת,‬
‫לקחת את הטיפוסים האלה‬‫ ‬‫לחנות כלבו יהודי‬‫ת‬‫.‬
‫- חנוכה שמח -‬
‫אז איפה נתחיל?‬
‫קפה, תה, שוקולד לילדים.‬
‫אמרתי, ״ומה עכשיו״?‬
‫תחתונים!‬
‫הייתי בן 17 בערך.‬
‫בחיים שלי לא קניתי תחתונים.‬
‫והנה, ארבעה טיפוסים גרמנים,‬
‫מזמינים תחתונים לנשים שלהם.‬
‫בסוף באה המוכרת,‬
‫והניפה זוג תחתוני ניילון אלגנטיים.‬
‫עד היום אני זוכר רק‬
‫שוורנר פון בראון אמר,‬
‫״לא ולא!‬
‫מצמר! ועם גרביים ארוכות״.‬
‫וכולם, כמובן, נעצו עיניים‬ ‫בארבעת הטיפוסים האלה,‬
‫שדיברו בגרמנית ולבשו בגדים מוזרים.‬
‫שאלתי אותם ״מה עכשיו״.‬
‫״חזיות.״‬
‫טוב… מימיי לא קניתי חזיות, אתה מבין.‬
‫אז היינו באמצע רכישת החזיות.‬
‫בשלב הזה כבר נראו סביבנו ‬ ‫תנועות ידיים מסוימות, וכולי.‬
‫הגיעה משטרה צבאית ועצרה אותנו.‬
‫והחזירו אותנו, אחר כבוד,‬
‫לת״ד 1142.‬
‫כלומר… מה לעזאזל?!‬
‫זה בלתי נשכח.‬
‫גם אי אפשר להמציא דבר כזה.‬
‫א‬‫תה‬‫ לוקח אותם לסיבוב‬ ‫כדי שיחוו‬‫ חיים נורמליים.‬
‫לו‬‫קח אותם העירה לקפה ועוגה.‬
‫שיהיה הכי נורמלי.‬
‫הם לא שבויים שמקבלים יחס אלים.‬
‫להפך. תשתדל להתחבב עליהם.‬
‫ורנר פון בראון פיתח את טיל ה־V-2‬
‫שגרם למותם של אינספור בני אדם,‬
‫ועכשיו, הוא יעבוד בשבילנו.‬
‫התייחסו אליו כמעט כמו אל גיבור.‬
‫ורנר עצמו היה בעל חזון.‬
‫האם הוא היה נאצי? אני…‬
‫הוא שירת את האינטרסים של הנאצים,‬ ‫והם גמלו לו ביד רחבה.‬
‫מבחינה אידאולוגית,‬ ‫הוא התעניין בטילים ובטיסה לירח.‬
‫הוא לא התעניין בלחימה במיוחד.‬
‫כן, הוא פיתח את טילי ה־V-2‬ ‫שהפציצו את לונדון וכל זה, אבל…‬
‫הוא הביע חרטה כלשהי‬ ‫על טילי ה־V-1 וה־V-2?‬
‫מבחינתו, זאת הייתה התפתחות חשובה‬
‫בדרך לטיסה מאוישת לחלל.‬
‫באחד מהמפעלים שבהם פותחו כלי הנשק האלה,‬
‫העבידו יהודים שנעצרו בידי הגסטאפו.‬
‫הוא ידע מה היה שם.‬
‫ורנר פון בראון ידע על אושוויץ.‬
‫- מפעלי הרצח של הנאצים! -‬
‫- תצלומים אמיתיים ראשונים‬ ‫מפשעי המלחמה במחנות הנאצים. -‬
‫- אסירים חסרי ישע מעונים עד מוות‬ ‫בידי אויב אכזר… הנה האמת! -‬
‫לראשונה! אמריקה לא מאמינה‬
‫למה שנחשב בעבר כתעמולה שלא תיתכן.‬
‫הרי לפניכם ראיה תיעודית‬ ‫לרצח המונים, פשוטו כמשמעו.‬
‫הגנרל אייזנהאוור,‬ ‫שלחימה קשה ועקובה מדם אינה זרה לו,‬
‫נראה מזועזע ממראות אלה, שלא נראו כמותם.‬
‫המחנה הנורא מכולם היה בבוכנוואלד,‬
‫שבו רק 20,000 מתוך 80,000 נותרו בחיים.‬
‫פועלי כפייה ייצרו את פצצת ה־V-2.‬
‫מספרים סידוריים קועקעו על בטנותיהם.‬
‫רצח המונים, פשוטו כמשמעו.‬
‫רצח שישחיר את שמה של גרמניה‬
‫עד קץ ההיסטוריה.‬
‫עוד לא היינו מודעים לגמרי‬
‫להיקף של מה שקרה‬
‫תחת המשטר הנאצי.‬
‫לא ידעתי את זה באותו זמן,‬
‫אבל סבי,‬
‫דודי, דודתי,‬
‫בן דודי, וקרובי משפחה אחרים,‬
‫נרצחו כולם בשואה.‬
‫בדומה לרבים אחרים.‬
‫כולנו היינו המומים ממה שקרה.‬
‫אחרי שאתה שומע מה קרה באושוויץ,‬
‫כבר קשה לזעזע אותך יותר.‬
‫אני לא חושב שזה היה עוזר‬ ‫אילו סיפרתי לכולם איך אני מרגיש,‬
‫והתלוננתי, ובכיתי.‬
‫זה בהחלט לא היה עוזר להוריי.‬
‫כמעט כולנו היינו פליטים ‬‫מ‬‫הנאצים.‬
‫היינו מעדיפים להתייחס אליהם‬
‫בתור פושעי מלחמה, כפי שאכן היו.‬
‫אבל כשאתה בצבא, אתה מציית לפקודות.‬
‫ניסיתי להדחיק את הזעם,‬
‫מפני שלא הייתי ממלא את תפקידי היטב‬
‫אילו התנהגתי כמו אחד שרוצה להרוג אותם.‬
‫זה היה לא נעים, בלשון המעטה.‬
‫כמעט היה‬‫ לי‬‫ חשק‬‫ להקיא ‬‫מהסיבה הפשוטה‬ ‫ש‬‫היית‬‫י צריך להיות נחמד לאנשים האלה.‬
‫והשאלה היחידה ששאלתי את עצמי הייתה,‬
‫״מה הם עשו בזמן המלחמה״?‬
‫אפשר לדבר קצת יותר‬
‫על תפקידך כקצין מורל?‬
‫רק קצין המורל‬ ‫היה מתרגם דרשות בחג המולד.‬
‫הם אמרו, ״חג המולד מגיע,‬ ‫ואנחנו רוצים לקיים מיסת חג״.‬
‫הם קיבלו חדר פרטי למדי.‬
‫כולם באו.‬
‫קודם הייתה דרשה קתולית,‬
‫ואחריה, דרשה פרוטסטנטית.‬
‫ואז, הוטל עליי‬
‫לתרגם את שתי הדרשות המזורגגות האלה‬
‫מאנגלית לגרמנית.‬
‫הם היו מרוצים מאוד.‬
‫למעשה, הם היו מרוצים כל כך‬ ‫שהם הזמינו אותי‬
‫לשתות איתם כוסית.‬
‫זה הוציא אותי מדעתי.‬
‫לא יכולתי שיהיה לי קשר אנושי כלשהו איתם.‬ ‫פשוט לא יכולתי.‬
‫מאחורי גבי,‬ ‫הם קראו לי ״דר קליינה יודנבובה״.‬
‫״היהודון הקטן״.‬
‫אתה יודע, גם בחלומותיך‬ ‫או בסיוטיך הפרועים ביותר,‬
‫לא היית חולם שתהיה קצין המורל‬
‫של המפלצות הבכירות האלה.‬
‫השנאה בקרבי הייתה עזה כל כך‬ ‫שלא יכולתי לעמוד בפניה.‬
‫כי מבחינתי,‬
‫הם היו בנו זונות, ורציתי להרוג אותם.‬
‫מה חשבת שיקרה להם?‬
‫אם שלחו אותנו לוושינגטון‬ ‫לקנות מתנות לחג לקרובים שלהם,‬
‫לא סביר ‬‫היה ‬‫שהם יועמדו לדין.‬
‫מדי פעם, הייתי הולך לישון,‬
‫ומוצא את עצמי חושב,‬
‫״מה אני עושה פה״?‬
‫כן, תהיתי אם אוכל‬
‫לפנות לקולונל האחראי ולהגיד לו,‬
‫״אני לא מסוגל לעשות את זה״.‬
‫טוב, לא היית עושה דברים כאלה‬‫ כ‬‫חייל בצבא,‬
‫וגם לא היית עושה דברים כאלה‬
‫כפליט שרק עתה היגר.‬
‫ניסינו לסייע לממשלת ארה״ב‬ ‫להשיג מידע מודיעיני,‬
‫והיו לו צורות רבות.‬
‫אולי 1142 היה ההתחלה‬
‫של גישה דיפלומטית להשגת מידע מודיעיני.‬
‫אגיד משהו ש…‬
‫תחליטו אתם אם לכלול את זה.‬
‫לא רצינו לדעת רק על היכולות של הגרמנים,‬
‫אלא גם על בת־בריתנו באותו זמן,‬
‫ברית המועצות.‬
‫וזה נהיה אלמנט חשוב.‬
‫החשד ההדדי‬
‫בין העולם המערבי לבין העולם הרוסי‬
‫החל עוד לפני מלחמת העולם השנייה.‬
‫המדיניות החדשה שהוכתבה מוושינגטון‬
‫הייתה לדאוג שאנשים מ‬‫ועילים‬
‫לא ייפלו לידי ברית המועצות.‬
‫זה היה קרב בין רוסיה לבין ארה״ב.‬
‫מי ישיג הכי הרבה מדענים גרמניים?‬
‫אנחנו השגנו את ורנר פון בראון, אתה יודע,‬
‫שזה הישג טוב מאוד.‬
‫כשהוריי שאלו אותי ״מה אתה עושה?״,‬
‫המונח שהשתמשתי בו שוב ושוב‬
‫היה תמיד,‬ ‫״אני מכין את מלחמת העולם השלישית״.‬
‫לפי דעתי,‬
‫הייתי אומר‬
‫ש…‬
‫המלחמה הקרה החלה‬ ‫הרבה לפני מה שחושבים היום.‬
‫מה שעשיתי, ללא ידיעתי…‬ ‫זאת הייתה המהות של זה.‬
‫אמרו לנו שהם לא שבויי מלחמה,‬
‫אלא שהם מועסקים אצלנו.‬
‫למעשה, הם קיבלו תשלום יומי.‬
‫הובטחה להם התאזרחות מהירה למדי,‬
‫וגם הובטח להם שמשפחותיהם‬ ‫יוכלו לבוא בעקבותיהם.‬
‫דאגנו למשפחות שלהם,‬
‫ובמקרים רבים, עודדו אותם להגר הנה.‬
‫כלומר, להיות אזרחי ארצות הברית.‬
‫הצענו להם את העתיד.‬
‫אבל לרבים מהם היה רקע נאצי חזק,‬
‫וזה קצת הטריד אותנו,‬
‫שהם קיבלו הזדמנויות נהדרות להצליח בארה״ב.‬
‫הרבה יותר מאנשים אחרים.‬
‫15 שניות לשעת השין. ניווט אינרציאלי.‬
‫12, 11, 10, 9…‬
‫רבים מהאנשים האלה נשלחו לטקסס,‬
‫כדי לעבוד בתוכנית הטילים.‬
‫וזה הפך לפרויקט אפולו,‬
‫שהוביל את אמריקה להיות הראשונה‬ ‫ששיגרה אדם אל הירח.‬
‫רצף ההצתה מופעל.‬
‫6, 5, 4, 3, 2, 1, 0.‬
‫כל המנועים פועלים.‬
‫המראה!‬
‫יש לנו המראה, 32 דקות אחרי השעה העגולה.‬
‫אפולו 11 באוויר.‬
‫מעל למגדל.‬
‫טוב, מתחילים בסיבוב.‬
‫הכול תלוי בשאלה,‬
‫האם אפשר לעשות מעשים רעים‬
‫כדי להשיג תוצאות טובות.‬
‫ואני הייתי אומר שאם אתה עושה את זה,‬
‫התוצאה שאתה משיג‬
‫אינה ראויה.‬
‫- תראה למאדים מי הבוס, פון בראון -‬
‫- יותר מ־1,600 מדענים גרמנים הובאו לארה״ב.‬ ‫רבים מהם הועסקו ע״י ה־CIA ו־NASA. -‬
‫- הם מעולם לא הועמדו לדין‬ ‫על חלקם בפשעי המלחמה הנאציים. -‬
‫בעזרת תמיכתכם המתמשכת,‬
‫ניפגש שוב בחלל, בתחנת החלל החדשה,‬
‫ואולי, באחד הימים,‬ ‫נשגר אדם למאדים. תודה לכם.‬
‫- ת״ד 1142 נהרס ב־1946. -‬
‫- כל המסמכים וההקלטות הושמדו או סווגו. -‬
‫- החיילים היהודים הושבעו לשמור על סודיות.‬ ‫רבים מהם שמרו על הסוד עד יום מותם. -‬
‫- ארנו ופיטר ‬‫כאן ‬‫כדי לספר את סיפורם. -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬