Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Fajn, ten oheň chci tam na druhé straně.
Tak pojďte!
Pojďte, jdeme do moře.
Máme tady pivo.
- Čí je to čepice? - Moje.
Pošetilec.
- Tak si ji vem! - Díky.
- Kdo si dá pivo? - Pohni, brácho.
- Podívej se na ně. No tak! - Utíkej!
Co tam dělají? Hej!
Super.
Hej!
Promiň.
- Zahoď to. Slíbilas to. - Co když mi napsal?
- A napsal? - Ne.
Dobře.
Chce si někdo zaskákat přes oheň?
Do toho, Lorenzo.
- No tak, Lorenzo! - Skákej!
Skoč!
Klasický projev mužnosti.
- Do toho. - Ne!
A je z toho zklamání.
Očividně.
Sklapni.
Počkat…
Co to dělá?
Olé!
Nádhera!
Alespoň někdo skočil!
OSTROV FAVIGNANA
Budíček!
- No tak, vstávejte! - Přestaň, jsem unavená.
Co je to tu za bordel?
- Copak si tu neumíte uklidit? - Copak neumíš klepat?
Na pláži máte teorii, holky.
- Ale je teprv sedm! - Nebyl budíček na osm?
V noci to bylo prima, viď?
Všechny mobily sem. Rychle!
Kde mám boty?
Vy taky vstávat, hoši!
Holky, vy krávy!
- Pojď, jdeme. - Pojďte, holky.
- Chceš se převlíct? - Jo.
Počkám venku.
Co to tam zkouší?
ZDÁNLIVÝ, SKUTEČNÝ, ČELNÍ VÍTR
Skutečný vítr.
Na tomto táboře mám za asistenty Francesca a Lorenza.
Pomůžou nám s technickými i teoretickými částmi. Prosím.
Probrali jsme skutečný vítr.
- Teď vám ukážu tři možné kurzy. - Asistent, co?
Proti větru,
vítr zboku
a s větrem.
S větrem, díky.
Skutečný vítr je vektorový součet zdánlivého a čelního větru.
- To není pravda. - Promiň, cos říkala?
Postav se.
Nestyď se. Mluv.
Já jen…
Zdánlivý vítr je vektorový součet skutečného a čelního větru.
- Správně. - Jasně.
Dáváš dobrý pozor. Díky.
Jedem, vytvoříme kruh. To je ono. Vedete si skvěle!
Teď na druhou. Dobrá práce.
- Zdánlivý vítr? - Debile.
Teď to obtoč.
Dobrá práce. To je ono.
Zespodu a dovnitř. Dobře.
Tohle doprostřed a zatáhneme.
Vzpomínám si.
Hele, pomůžu ti.
- Úlovek! - Ale no tak…
- Ty to nechápeš. - Co se děje?
Tohle jsou Agata a Maurilio.
Zastupují federaci, která organizuje Regatu v zátoce.
Prosím vás, ta soutěž je pro šampiona moc důležitá.
Letos mám dokonalou posádku.
Pozor!
Pojďte někdo sem a tahejte.
Myslíš, že zavolá?
Nemysli na to, Barbaro.
Určitě mě pořád miluje.
Miluj mě, Giuseppe!
- Rozešli jste se před třemi měsíci. - Před třemi?
Můžu?
Jasně.
- Jasně, chápu. Kde jsou sladkosti? - Žádné nemáme.
Jak roztomilé!
Mizím.
Chtěl jsem vědět, jestli jsi v pohodě.
- Díky. - Všichni za pět minut na kutě.
Mario se dnes naštval.
Prý to s Francescem neberem dost vážně.
- Jak dlouho už sem jezdíš? - Je to čtvrté léto.
Dřív jsem jen pomáhal. Asistent jsem poprvé.
Městský festival na konec léta.
- Nádhera, co? - Jo.
- Čemu se směješ? - Vypadáš jak semafor.
Jaký je ten festival?
To nevím. Nesmíme opouštět tábor.
Čtyři roky a nikdy jsi tam nebyl?
- Ne. - Škoda.
No tak. Všichni dovnitř. Jdeme.
- To jste nikdy neviděli ohňostroj? - Za mnou.
Teď už věřím, žes tam nikdy nebyl.
Možná zná cestu.
Jsou krásní.
Bože!
Fakt krásní.
Asi bychom neměli.
Pojďme se zeptat.
- Zdravím. - Dobrý večer.
Nevíte, kde je ten městský festival?
Na druhé straně ostrova.
Nesměj se jim.
Jim se nesměju.
Jsem prostě šťastná.
Ten festival je fakt super.
Pořád je to večírek.
Nezatančíme si?
Ne.
Takže přes oheň skočíš, ale na tanec si netroufneš?
Povedu tě.
Možná bude lepší pomalejší písnička.
- Ale vážně. - Ne, fakt vážně.
Díky za ten večer.
Poslouchejte,
dnes poplujeme na nejvzdálenější cíp, abychom si procvičili, co jsme se naučili.
Lorenzo, ty popluješ se mnou.
Francesco, ty si vem tu druhou loď. Pohyb.
Vím, že plachtění bez větru je těžké.
Opatrně, ne moc blízko!
- Nechte si víc místa. - Takhle tě neuslyší.
- Musíš křičet. - Lidi! Zůstaňte v kruhu!
Marco, to bylo moc brzo, no tak!
Pokračujte! No tak!
Jeď, Carletto. To je ono. Dobrý!
Saro! Jsi v pohodě?
Víc se vykloň, nabereš tak rychlost. No tak.
No tak, ukažte mi to. Řekl jsem, ať tu loď otáčíte.
Trenére!
Saro!
Saro! Přidrž se lodi. To je ono.
- Nezvládne to. Pojeďme jí na pomoc. - Ale zvládne.
Musí to zvládnout sama. Povzbuď ji.
No tak, Saro!
Zkus se z té vody dostat sama!
Fajn, jedem pro ni.
Zůstaň v klidu!
Dej mi ruku. Pojď.
Pojď.
- Vylez nahoru. - Polez.
Dobrý, dokázalas to!
Jsi v pohodě?
Počkej.
Všechno to taje. Určitě je to lepší?
Říkám ti, nic to není.
Sladkosti.
Mrzí mě, co se stalo.
O nic nejde.
- Snažil jsem se dodržovat pravidla. - Já vím.
Počkej.
Ty tu můžeš nechat.
Mládeži!
Vaše mobily.
Klid, uklidněte se.
Nechoďte daleko. Trajekt tu za chvíli bude.
No nic, věděl, že nebudu mít čas.
Ta loučení nesnáším.
Je to nesnesitelné.
Dáš si?
Ne, díky.
Ten je taky nesnesitelný.
Můžu tě o něco požádat?
- Jasně. - Neříkej mojí mámě nic o té noze.
- Dobře? - Dobře.
Tahle je poslední.
- Vezmu to do skladu. - Dobře. Já jdu za tátou.
- Uvidíme se zítra. - Čau.
Vy ty lodě obíjíte sekerou? Podívej se na tu příď.
Já vím, ale co máme dělat? Nechat tu ty lodě hnít?
Nedokážu dělat zázraky, Mario.
Proč zázraky? Prostě dělej svou práci, ty zázraku.
Zítra na tréninku, jo? A ať tě nic nerozhodí.
- Tady je můj synátor. Tak jak bylo? - Dobře, dík.
Co se týče mě, můžeme už jít.
JSEM VE ZDRAVÍ DOMA
NEDOPADLAS NEJHŮŘ
- Tady je moje holčička! - Mami.
Tak jak bylo?
Stále to s tou lodí umíš?
- Byla to zábava. - To ráda slyším. Ty už jíš?
- Hej, co to děláš? - Vždyť jsem toho udělala spoustu.
- Tak si vem svůj vlastní talíř. - Mám pro tebe něco sladkého.
Tady to je.
Cassatelle přímo z trouby. Tvé oblíbené.
Kampak? Jdeš si přidat?
- Ne, jdu se zdrogovat do klubu. - Tak to se přidám.
To by ti prospělo.
Saro?
Jsem v pořádku.
Saro, co se děje?
Nic se nestalo, jen jsem upustila talíř.
Co se stalo?
Zlato, co se děje?
Co se stalo?
Tak mluv.
- Je to křeč. Nemůžu vstát. - Protáhni to.
O nic nejde.
- Proč plýtváš penězi? - Chováš se, jako by byly tvoje!
Co ti tu chybí?
- Rozmyslela jsem si to. - Paninka změnila názor.
Už jsem byla v realitce.
- Dobré ráno. - Dítko moje!
Tak jak bylo? Ruce pryč! To je pro sousedy.
Co se děje?
Dáma si chce odejít.
- Ty chceš odejít? A kam? - Chci si najít byt poblíž.
Žiju tady celý život.
Ty už jsi velký. A ty…
Zapomeň na to.
V mém věku mám právo na trochu intimity.
- Intimity? - Jo.
- Na co potřebuješ intimitu? - Proč se s tebou vůbec o tom bavím?
Poslyš, zítra mám pár pochůzek.
- Jasně. Odpoledne mám trénink. - Jo.
Paní Maria…
Co děláš? A co kafe?
Lorenzo…
Nedáš si kávu?
Potřebuju intimitu.
Proč jsem se vůbec rozhodla opustit manžela?
Opustil tě on!
Dolů.
A teď až nahoru.
Dobře, můžeš slézt.
A teď propneme.
- Bolí? - Trochu.
Dále.
Dobrý den.
Můžeš se obléct.
- Dobrý den. Vítám vás. - Díky.
- Sedl jsem na první volný let. - Tati.
Ahoj.
Tři roky po té první diagnóze postoupila Sařina svalová dystrofie do další fáze.
Jak víte, neexistuje žádný účinný lék.
Mělas před tím včerejškem podobné příhody?
Při hodině plachtění jsem dostala křeč.
Proč jsi mi to neřekla?
Její svaly po celém těle slábnou.
Saro, uděláme vše pro to, aby se ten degenerativní proces zpomalil.
Nedáme si zmrzlinu, Saro?
Ano, pojďme na zmrzlinu.
Spíš bych chtěla být sama.
- Proč? Táta sotva dorazil. - Nevadí. Nech ji být.
Půjdu do hotelu. Mám ještě pár restů.
Uvidíme se večer, žádný spěch. Pa.
Tak ahoj.
Takový časový horizont předpovídají doktoři.
Je možné, že brzy už nebudu moct chodit.
Počkej. Nepředbíhej.
Promiň.
Dneska půjdeme ven s klukama z jachtingu, jo?
Bude tam i Lorenzo.
Nemá to smysl.
Možná bych tam měla jet na vozíku.
Už máš smysl pro humor jako já.
Vyměnil jsem tu tyčku. Tahle je mnohem lepší.
Díky, tati.
Konečně je jeho veličenstvo tady. Je měsíc do regaty, a ty si přijdeš pozdě.
Mazejte do vody!
Pěkně prudí.
Jo, ale tentokrát má pravdu.
Opatrně, kluci!
Vemte to vnitřkem.
Který je ten nový matikář?
Ten vysoký hubeňour.
Mám Susovou. Ta je fakt nesnesitelná.
Jaký byl včera ten večírek?
- Moc dlouho jsem nezůstala. - A?
- Nic moc. - Saro?
Tak jak?
Jaký byl první školní den?
Fajn. Co tady děláš?
Co myslíš?
Psal jsem ti.
- Viděla jsem. Omlouvám se, ale… - Saro!
To je máma.
- Jsem tady. - Už jdu!
Promiň, už musím jít.
- Musíme si promluvit. - Pokecáme pak.
Jestli mi odpovíš.
- Jak to šlo? - Dobře.
Můžeš mi uhnout? Koukej na to.
Vteřinku.
Haló?
Ano?
Můj telefon je ve tvém autě.
Jo, všimla jsem si.
Musel mi vyklouznout.
Zelenina, burgery…
Moc zdravé.
Mňam, burger z tofu. To vypadá jako šílená mňamka.
Nic neříkám, ale…
- Skončili jste, puberťáci? - Nemůžeš čekat, že…
Tak jo.
Zkusme tu veganskou delikatesu. Dopřejme to tátovi.
Tady máš burger z tofu.
Hele, Saro…
mluvili jsme tady s mámou…
a přemýšleli. No, chtěli bychom navrhnout…
Táta se sem mohl nastěhovat.
Co myslíš?
Na nějakou dobu.
Nějakou dobu?
- Bylo by to jen dočasné. - Jo.
Můžu požádat o home office. Jen dokud tu překážku…
nepřekonáme.
Tak to musí být fakt vážné.
- Ne… - To neříkej.
Není to vážné. Byl to jen nápad. Uděláme to, jestli s tím budeš souhlasit.
Budeme spolu.
Je mi to fuk. Budeme spolu třeba zítra.
Ahoj.
Všechny ztracené předměty vraťte zde.
Díky.
Tudy, prosím.
To je krása.
Opravdu nádhera.
Je to výjimečné. Nikdy jsem tu nikoho nevzal.
Jo, jasně. To ti tak budu věřit.
Nevěříš mi?
Seš tvrďačka.
Máma mě tu kdysi brávala.
A teď už jsi na to trochu moc velký.
Máma umřela.
Promiň, já…
- Ne, to ty promiň. Pokazil jsem náladu. - Proč?
Díky, žes mi to řekl.
Zavři oči.
- Co? - No tak, zavři oči.
No tak.
Můžeš mi věřit.
Už tam skoro budem.
Ještě malý kousek.
Tak jo.
A dolů.
Lehni si.
Pojď.
Můžeš otevřít.
To je úžasné.
Chceš začít znovu?
Díky.
To já díky.
Taky je…
milý a moc hodný.
Ještě jeden kompliment a padám.
Nežárli.
- Jak to myslíš? - Nic, promiň.
- Dneska se uvidíme znovu. - Cože?
- Jo. - Moc mu to usnadňuješ.
Po tom, co mi řekl, to ani tak nevadí.
Nezapomeň, že je to furt jenom kluk, Saro.
Musí trpět. Toť vše.
Hele…
nezlob se, ale řeklas mu to?
Ještě ne.
Musíš mu to říct.
Jsem s ním tak šťastná.
- Nechci ho ztratit. - To říkáš teď. Co pak?
Pak co?
- Giuseppemu říkám všechno. - Proto se ti už tři měsíce neozval!
Saro.
- Tos nemusela. - Tak mi furt neříkej, co mám dělat.
- Já za tvou nemoc nemůžu. - To ne.
Nepleť se do toho.
Tamhle je.
- Ahoj. - Ahoj.
Podívej, kde jsem!
Hele, jak je to moře krásné. Trénuju a myslím na tebe.
Dneska je to moc těžké, fouká silný vítr.
Kam to jedeme?
Do nemocnice.
Přišly výsledky testů.
A doktorka rozhodla, že budeš rehabilitovat.
- Já se ale cítím skvěle. - Hele, je to jen pár cvičení.
Aby to tu nemoc zpomalilo. Pomůže ti to.
Ano, pomůže.
Jak dlouho už to víte?
- Krátce. - Ano.
- Aha, krátce. - Ano.
Vzali jsme ti tenisky a věci. Máma je připravená.
- Dokonce tam je i bazén. - Jo.
Počkej, otevřu to.
- Pojď, jdeme. - Ne, půjdu tam sama.
- Tahle je Dory. - Ahoj.
Ta je nejnovější. Mám ji po pádu ze schodů.
Málem bych zapomněla. Tahle je Diva, jedna z mých prvních.
Já si zas musím brát věci o tři čísla větší, abych to zakryl.
- Já zas mám jednu lopatku výš než druhou. - Paráda.
A ty?
Co já?
Já nic parádního nemám.
Zkus si na tu bolavou nohu stoupnout.
Zhluboka dýchej.
Vnímej to tempo. To je zásadní.
Podívej, jak to dělá ona.
Pomalu a zhluboka se nadechni…
a pokračuj.
Nedokážu to. Bolí to.
To nic, je normální, že je ten sval unavený.
…a jejich trenér Nanni Sanfilippo.
To jsou ale dědci.
No tak, jsme skoro na řadě.
…v kategorii 470 Ricci a Danesi.
Potlesk, prosím.
Kluci, už začali.
Co to děláte?
Běž si umýt obličej, prosím tě,
jsou tu sponzoři.
A máme tu další posádku: 29er Juniors.
Klub tu dnes zastupují Francesco Lombardo a Lorenzo Giardini.
Potlesk, prosím.
Tady je máme. Vycházející hvězdičky, které trénuje sám šampion.
- Dobrá práce, Mario. - Tvůj syn je ten talentovaný.
Tohle bude jejich první společná Regata v zátoce.
- Zdržel jsem se. Čekáš dlouho? - Vyšvihl ses.
Je to jen košile.
Na účet podniku.
Lorenzo,
jdu zpět do práce. Přijdeš dnes pozdě?
Ne, neboj.
Tak ahoj.
Jde o můj moped. Je to klubový údržbář.
Dnes tam byli členové klubu a sponzoři. Je to tlak, když jde o domácí závod.
Do svých čtrnácti jsem taky jezdila regaty.
Fakt?
Dokonce jsem na nároďáku dojela druhá.
Druhá na nároďáku? Páni. Výborně.
To já vyhrál tři.
Proč jsi s tím sekla?
Protože jsem neměla čas ani na školu ani na přátele.
Plachtění vždy bude má největší láska.
Ale bez soutěžení.
Bez soutěžení?
O tom to ale je.
A co ten adrenalin před závody?
- Myslíš stres? - Ne…
Otoč se.
Představ si…
že jsi na startovní čáře.
Slyšíš ten vítr?
Ne.
- A co teď? - Jo.
A co vidíš kolem sebe? Co vidíš?
Co vidím?
Dva lidi si hrají, někdo se opaluje…
Jak to myslíš?
Nevidíš ty ostatní lodě?
A co ten dav?
Sara!
Ještě moment a pak…
Bum! Je odstartováno.
Závod začíná!
Závodníci jedou jako o život, aby získali poslední bodíky!
Připlouvají do cíle. Už jsou tu. První místo. Jsme první!
- Vyhráli jsme. - Vyhráli jsme!
- Jsi zraněná? - Ne, nic to není. Je to jen výron.
- Promiň, je to moje vina. - Ne.
Sedni si.
Posaď se.
Kde to bolí?
Jsou tu lidi.
Promiň. Máš pravdu.
Dneska mi nic nejde.
Chceš se vrátit?
Počkej.
Musíš zatlačit
a pak to vytáhnout.
- Tak. - Dobrý trik.
- Ten gauč musí být tak deset let starý. - Já vím.
Pořád ji mám u sebe.
Dáme ji sem, podívej.
Před tvůj pohár.
Ne, počkej, tady.
- Co myslíš? - Borisi.
Bacha.
- Ten je tvůj, ne? - Ano.
- Byl na mém stole. - Promiň.
Připrav se, Saro. Musíme do nemocnice.
- V sobotu taky? - Ano, i v sobotu. Pospěš si.
Hluboký nádech…
a výdech.
Nádech a výdech pusou.
Zase mě to zabolelo.
Ale tentokrát to bylo výš na noze.
Byla jsem s kamarádem.
Neměla jsem odvahu mu to říct.
Tak to je jiný problém.
Pokud je to fakt kamarád, přijme tě takovou, jaká jsi.
Výdech pusou a protáhni.
Zatlač.
Výborně.
…v naději, že to tu nemoc zpomalí.
Zpomalí?
Ano, zpomalí.
Saro?
Co jste to provedli?
Čekal dole, tak jsme ho pozvali nahoru…
Susanno.
Čekal na tebe.
Lorenzo, počkej.
Chtěla jsem ti to říct.
Museli jste to udělat, že?
Fakt smutné.
Saro, počkej…
Ulice Corso Olivuzza…
Jsi tu brzy! Tak mi aspoň pomů…
Taky tě zdravím.
Lorenzo.
Lorenzo!
Výborně. To ti určitě s tréninkem pomůže.
Ještě jsem nekouřil.
Dej to sem. Vždyť to neumíš ani zapálit.
Jak se jmenuje?
- Sara. - A co ti provedla?
Nic, teto.
Tak co se děje?
Je to poprvé, co se mi někdo tak líbí.
A dál?
A za pár měsíců bude na vozíku.
Vzala jsem si chlapa zdravého jak řípa a za pár měsíců mě podváděl.
Sama jsem ho měla poslat na vozík.
Táta máminu nemoc nikdy nerozdýchal.
Táta byl vždycky takový. Už se deprimovaný narodil.
Bylo to pro něj těžké období, to je fakt, ale zůstat sám bylo jeho rozhodnutí.
Vlastně pár fanynek měl.
- Táta? - Jo.
Koho?
Třeba Mariu.
- Myslíš tu z trhu? - Ano.
Vždyť je stará.
Vždycky dělal neplechu.
Ale takovou lásku, jaká byla mezí tvými rodiči, jsem nezažila.
Bylo to krásné.
Mám strach.
Kdo by neměl?
Pomoc!
Mami!
Tak to zkus.
Tak jo.
Silné.
Už sis něco našla?
Jo, byt o 50 metrech čtverečních pár minut odsud.
A kam dáš všechny ty věci?
Jsou to vzpomínky. Patřily bratranci mého táty Francovi.
Ahojte.
Ahoj, tati.
Tak ty se fakt stěhuješ.
Přestaň, rozbiješ to!
Chci si sednout na gauč…
nebo ten si bereš taky?
- Ne, ten gauč si tu můžeš nechat. - Díky.
Venku na tebe čeká nějaká holka.
Kde, ve dvoře?
Klubový údržbář ji zavezl do téhle dělnické čtvrti.
- Tati. - Běž. Nestarej se.
Měla jsem ti to říct.
Asi jo.
Když mi bylo 13…
jednoho dne jsem se při chůzi začala potácet.
Máma myslela, že jsem opilá.
Dokonce mě za to potrestala.
Ale pak jsme zjistili příčinu.
Nechtěla jsem, abys se mnou byl z lítosti.
- To bych nikdy neudělal. - Ale spousta lidí ano.
Táta se nastěhoval zpět k mámě, jen aby byl se mnou, takže…
Mohl sis najít jakoukoliv jinou holku.
Počkat, jsi tu, aby ses mi omluvila, nebo mi dala kopačky?
Protože jestli to jsou kopačky, na ty je příliš pozdě.
Podívej se na mě.
Hodně jsem přemýšlel a chci s tebou být.
Bezva.
Jak to myslíš?
Ale bez kompromisů.
Budu nemilosrdný.
Počkej tu na mě. Počkej.
Teto.
- Mám naspěch. - Co je? Je jí zle?
- Potřebuju jídlo! - Tak to řeknu.
Počkej, ty jsou pro Mariu.
Pospěš si. Čeká na mě venku.
No tak!
Tvůj táta je tomu údržbáři dost podobný.
Jo, občas si je i spletu. Naskoč.
- Kam jedeme? - Neptej se.
To nebylo daleko.
Tohle je klub tátova kamaráda. Tady jsem začínal.
Dobře, počkej tady.
- Ernesto, potřebuju laskavost. - Tak mluv.
- Vidíš tamtu holku? - Nejde přehlédnout.
Potřebuju člun. Chci ji vzít na projížďku.
Co je? Dělej, hoď sebou.
Teta je génius.
Ty ale ne.
Pojď sem.
Seš si jistá?
Jsi nádherná.
Kdes byla?
Venku.
Prý jsi utekla ze školy. Co se stalo?
Saro.
Máš dost volnosti, ale jen tak zmizet si nemůžeš.
Musíme vědět, kde jsi. Jasný?
Saro.
I tak jsme rádi, že jsi zpátky.
Hej, pojď už do vody.
- Co je to s ním? - Přijde vám to k něčemu?
Co jako?
Ta rehabilitace a cvičení.
Jasně. Ještě měsíc, a budou z nás delfíni.
Caterino, v pořádku?
Caterino!
Pojď ven. Dýchej.
Hezky pomalu.
Zpomal. Je to lepší?
- Jo, děkuju. - Jo?
- Pro dnešek to stačí. Odpočiň si. - Ano.
Je tu proud.
Ne nezbytně.
Jen pro ujasnění,
Sara prodělala kolaps srdečního oběhu.
Takovým příhodám se dá předejít pomocí respirátoru.
Díky, doktorko.
- Tak zítra. - Ano.
Na shledanou.
Co se stalo?
Včera přišla pozdě domů
a dnes jsi ji nechal dvě hodiny čekat na slunci.
Nevarovala jsem tě snad?
Sara nemůže žít normální život. Pochop to konečně!
Pojďme, Susanno.
Jsem Sařin kamarád.
Promiň, musí odpočívat.
Jak je jí?
Musíme udělat další testy a pro jistotu tu zůstane na noc.
Ještě nespíš? Kolik je hodin?
Nevím.
Promiň za včera.
Podívej, jak jsi tu vystrašený.
Máte stejný výraz.
- Nevzpomínám si na ni. - Byl jsi moc malý.
To nemyslím.
Jako bych se mámu snažil vymazat z paměti.
Nevím, možná aby to méně bolelo.
Poslyš, Lorenzo.
Vzpomínky na mámu pro mě byly celé ty roky moc bolestné.
Trpěla, ale byla tak statečná.
A já byl na druhou stranu plný vzteku.
A teď?
Teď jsem šťastný, že jsem ji mohl milovat.
Bolesti neutečeš, Lorenzo.
Musíš se s ní naučit žít.
Můžu si ji nechat?
Samozřejmě.
Je tvoje.
A teď jdi spát.
- Vítej doma. - Ahoj, Barbaro.
Ahoj.
Tak co?
Co bude?
Až po tobě.
A to mi říkáš až teď?
Nenávidím tě.
Jaké to bylo?
Nechci to vědět.
Nejdřív tě vezme okouknout pomalovaný strop,
teď do jeskyně…
Co když je to sériový vrah.
Bože.
Vím, že je venku.
Přišlo mi tak deset zpráv.
Takže je i stalker.
Ne.
Možná by sis s ním měla promluvit.
Můj stav se zhoršuje.
Máma mě nenechá ani minutu v klidu.
A navíc máš pořád v patách mě.
Lorenzo, moc to řežeš!
Odteď už jedeš sám.
Nepřeháněj to.
Lorenzo!
Pojď sem.
Nelep se tak na mě.
Saro, vždyť ti chci jen pomoct.
Už tak je těžké sem jezdit každý den.
Já vím, zlato.
Jen tě doprovázím. Co víc můžu dělat?
Ty mi snad nevěříš?
Vím, že nechceš, abychom se vídali. Klid, z domu neuteču.
Dobře, počkám tady.
- Nemůžu tomu uvěřit. - Bohužel ano.
- Kdy. - Včera ráno.
Co se stalo?
Kde je Caterina?
Náhle jí selhalo srdce.
To není možné.
Vedla si tak skvěle.
K čemu tohle všechno je?
- Nemá to smysl. Je to zbytečné. - To není pravda. Tak to není.
Hej, tak to není.
Bylo jí teprve deset.
Já vím, drahoušku.
Mohla toho tolik zvládnout.
My toho spolu zvládneme mnohem víc.
Strašně moc.
Nedáme se.
Chceš?
Jasně.
Trochu moc al dente.
Lorenzo.
Kde je Francesco?
Tahle párty je brutál, co?
Přinesu ti drink.
Čau, Fra.
- Lidi, tohle je můj nejlepší kámoš. - Čau!
Co to děláš?
Nic. Co bych dělal?
Na čem jedeš?
Seš v pohodě?
Cítím se skvěle. Žádný strach.
Proč jsi nepřišel? Regata je za deset dní.
Fra!
Francesco!
Fra! Hej, pomozte mi!
Francesco!
Je totálně sjetý.
To, co se stalo, je vážné.
Problém je v tom, že jsi byl s ním.
Chápeš?
Ale neboj. Našli jsme ti nového parťáka.
A Francesco?
Mluvili jsme s jeho tátou a shodli se, že si dá pauzu.
Dobře, ale bez Francesca to nemá význam.
- Už půjdu. - Měj se.
Lorenzo, investovali jsme do tebe, protože máš talent.
Ale ty lodě, zájezdy… Kdo myslíš, že to platil?
Asi si neuvědomuješ, že to není na tobě.
Jasně, už to chápu.
Jak to myslíš?
Beze mě by sis nedovolil ani bundu.
Chápeš to?
Jak dlouho tu ještě budeme?
Já to nechápu.
Měla by sis to užívat.
- Vždyť jsi ani nemusela jít do školy. - No a?
Myslíš, že nevím,
kolikrát jsi byla za školou a nakupovala s Barbarou?
Dnes je řada na mámě.
Pro Borise?
Co? Sem tam by si mohl vzít něco pestřejšího.
Našla sis něco?
Možná.
- Jsou moc dlouhé. - Ukaž.
No, možná trochu velké. Zkus si tyhle.
Na.
To mi moc nesedí.
Mami?
Mami!
Vypadáš krásně. Ukaž se.
Už půjdu.
Tak zatím.
- Tvoje máma je skvělá. - Je šílená.
Moc se mi stýskalo.
Tys mi taky chyběl.
Ano, chyběl jsi mi.
- Myslíš, že je šílené ji pozvat? - No, normální to není.
- Dobře, hotovo. Tady. - Díky.
- Je horká. - Mohl sis vymyslet něco jiného.
Ale to nás spojuje nejvíc.
- Zdá se mi, žes to přežehlila. - Nikdo si ještě nestěžoval.
Ukaž.
- Vypadám jak bankéř. - Vypadáš hezky.
Tak jo, už půjdu.
Drž mi palce.
- Nezapomeň u Mariy koupit květiny. - Jak bych mohl?
Chceš ten náhrdelník sníst, Saro?
Díky. Tos nemusel. Jak milé.
- Vlastně jsou pro Saru. - Aha.
Děkuju.
- Odlož si. - Děkuji.
- Ahoj, Lorenzo. - Zdravím.
Krásné. Dáme je do vázy?
Jo.
A přichází velké finále!
Krásně kalorické, jak to máme rádi.
Připijeme si.
Pojďme se opít.
No podívejme.
Počkej.
Můžeš se otočit.
Je to jen na noc.
Bolí to?
Neděsí tě to?
Nikdy bych si tě u stolu s našima nepředstavila.
A dál…
A dál co?
A dál…
Jaké další věci bychom spolu mohli dělat…
Chtěla bych někam odjet.
A dál?
A dál…
Chtěla bych se každé ráno probudit a…
mít tě vedle sebe.
A dál?
Saro.
Co je to?
A pak?
Regata v zátoce.
Našel jsem klub, za který můžeme jet.
Už jsi tam byla. Ten klub tátova kamaráda.
Lorenzo, já…
Vyšla jsem ze cviku. Nemůžu…
Popřemýšlej.
Popřemýšlejme.
Pak máme tady tyhle. I ty jsou na prodej.
Nemám zájem o lasery, Ernesto. Říkals, že tu máš skif 29er.
Ano, mám. Tamhle.
- Tak pojďme! - Ukážu vám ho!
Tady je.
Patřil jednomu členovi.
Koupil ho pro své dcery.
Už pět let nebyl na vodě.
Tady dole je trochu škrábnutý.
- Najeli s ním na mělčinu. - Co myslíš?
Není v tak hrozném stavu.
Už jsem opravoval i horší.
Co Sara?
Ještě se nerozhodla.
Je to šílenost.
Před čtyřmi lety jsi snila o olympiádě.
Regaty v zátokách se bát nemůžeš.
Jen jen jedna zátoka, ne dvě.
Ale jo, bojím se.
Bojím se, že na to nemám.
- Podle mě to není dobrý nápad. - Nech ji mluvit, tati.
Jak jsem řekla…
vystavení těla takovému náporu
bude mít samozřejmě následky.
Ale můžu ti napsat potvrzení.
Tak řekni něco!
Doktorka řekla, že jí může napsat potvrzení.
- O to tu nejde! - Už jsem se rozhodla, tati.
O jakých následcích mluvíte?
Sařina nemoc je a bude degenerativní.
Ta regata to může urychlit.
Slyšelas to?
A co bych měla dělat?
Zamknout se v baráku?
A čekat na co?
Saro…
V téhle nemocnici ses narodila.
Měl jsem zůstat v Palermu.
Užívali jsme si to, když jsi byla miminko.
Mohl jsem tě udělat šťastnou.
Udělal, tati.
- Vzpomínáš? - Na co?
Na ty zmrzliny za babiččiným domem?
Pistáciová a stracciatellová. Tys milovala.
Nebo když…
jsi mě musel nutit jezdit na kole, protože jsem se bála, že spadnu.
Nebo když jsme jezdili plachtit.
Kdyby nebylo tebe, nikdy bych tuhle vášeň neobjevila.
Aha.
Taky bych asi nikdy nepotkala Lorenza.
Říkáš to jen proto, abych to povolení podepsal.
Já tě znám.
Možná.
Ale já ho miluju, tati.
Je má první životní láska.
A až přijdou horší časy, chci si na něj vzpomenout.
Dobře, Saro.
Ne, zakryj to pořádně.
- Je to překvapení. - Dobře.
- Určitě přijedou. - Nech už toho, tati.
Už jsou tu.
Ahoj.
Dávej bacha.
Hodně štěstí.
Ahoj.
FAVIGNANA
První regata je u konce…
Do začátku dalšího závodu zbývají jen vteřiny.
Hej, mládeži,
chcete vidět delfína?
- Jakého delfína? - Tady.
Překvapení.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Uvidíme se v klubu.
Nemůžu se dočkat.
Tento klub má novou posádku…
Saro, co se děje?
Nic.
Nic…
Tak mluv.
Co je?
Bojím se toho zítřka.
A čeho se bojíš?
Nechci být na obtíž.
Jak bys mohla? Na trénincích nám to klapalo.
Chci do toho jít na 100%…
ale už teď jsem unavená.
Jsme tady spolu.
To, že tu jsi se mnou, je to nejlepší, co mě kdy mohlo potkat.
Pojďme se najíst.
Mami!
Saro?
Udělal jsem ti tohle, pomůže ti to s rovnováhou. Na.
Děkuju.
Nevykloníš se s tím, ale aspoň neskončíš v moři.
Copak?
A je to tady. Všichni na vodu.
Slyšíš ten vítr?
- Vidíš ty ostatní lodě? - Saro.
Uklidni se.
Dýchej.
Jsi v pořádku, Saro?
- Uděláme obrat? - Jo.
Tři, dva, jedna, teď!
Plujeme moc pomalu.
Nabíráme rychlost!
Opatrně!
Co ten genakr?
Je zachycený. Zkusím ho uvolnit.
Přitáhni plachtu.
Jedem, doháníme je.
Jsme jim v patách. Už jsme třetí.
No tak, jsme tak blízko!
Buď opatrná!
- Nevykláněj se tak. - Neboj.
Saro!
Tady jsi!
Chtěla jsem je porazit.
- Ten obrat jsi nedal. - A ty jsi v pořádku, blázne?
Dobrý.
- Byli tak blízko třetímu místu. - Slyšel jsem.
- Neuvěřitelné. - Jo.
Málem dojeli třetí. Není to neuvěřitelné?
Jo, fakt neuvěřitelné…
Už jsou tu.
Co se ti stalo?
Zdravím.
- Co je? Vylez. - V pořádku?
To je můj táta.
- Dobrý den. - Těší mě, Boris.
- Dobrý den. - Děkuju vám.
Konečně se můžeme trochu uklidnit.
Ale jen trochu.
Jsi unavená?
Neboj, už tam budem.
O MĚSÍC POZDĚJI
- Skončil jsem a půjdu. - Ahoj.
Překlad titulků: Jan Kucherko