Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Želim da vatra bude ondje, s druge strane.
-Polako! -Idemo!
Hajde, idemo na plažu!
-Mi imamo pivo. -Savršeno.
-Čija je ovo kapa? -Moja.
Kakva budala.
-Onda je uzmi. -Hvala.
-Tko želi fino pivo? -Požuri se, buraz.
-Pogledaj ih samo! -Brže!
Što rade ondje? Hej!
Ovo je ludo.
Hej!
Žao mi je.
-Pusti sad to. Obećala si. -Što ako se javio?
Je li se javio?
-Ne. -Dobro.
Želi li netko preskakati vatru?
Hajde, Lorenzo.
-Hajde, Lorenzo! -Skoči!
Skoči!
Pravi prikaz muške zrelosti.
-Hajde! -Ne!
S razočaravajućim ishodom.
Očito.
Daj, dosta.
Čekaj.
Što? Zar će skočiti?
Olé!
Bravo!
Netko je skočio!
OTOK FAVIGNANA
Vrijeme je!
-Idemo! Ustanite! -Ne, umorna sam.
Kakav je ovo nered?
-Zar ne znate pospremiti? -Zar vi ne znate kucati?
Teorijska nastava na plaži, djevojke.
-Ali tek je 7 h! -Zar nije buđenje u 8 h?
Zabavljali smo se sinoć, je li?
Ostavite mobitele ovdje. Idemo, brzo!
Gdje su mi cipele?
-I vi možete ustati, momci! -Djevojke.
Prave ste kučke.
-Hajde, idemo. -Idemo, djevojke.
-Ovdje ćeš se presvući? -Da.
Pričekat ću vani.
Što pokušava?
Pravi vjetar.
Za pomoćnike u kampu izabrao sam Francesca i Lorenza.
Oni će nam objasniti tehničke i teorijske pojedinosti. Izvolite.
Govorili smo o pravom vjetru.
-Pokazat ću vam tri moguća smjera. -Pomoćnik, je li?
Uz vjetar.
Bočno.
I niz vjetar.
Dakle, niz vjetar.
Pravi vjetar je zbroj vektora prividnog vjetra i vjetra suprotna smjera.
-Zapravo, to nije točno. -Oprosti, što si rekla?
Ustani.
Ne srami se. Hajde.
Zapravo,
prividni vjetar je zbroj vektora pravog i vjetra suprotna smjera.
-Točno. -Da.
Sjajno zapažanje. Hvala.
Idemo, u krug! Tako! Odlično vam ide!
Promijenite stranu. Bravo.
-Prividni vjetar? -Budalo.
A sad ga omotaj.
Bravo. To je to.
Provuci ga od ispod. Umetni ga. Dobro.
Ovo ide u sredinu. Povuci.
Da, sjećam se.
Čekaj, pomoći ću ti.
-Uhvaćena! -Daj…
-Ne shvaćaš… -Što se događa?
Ovo su Agata i Maurilio.
Predstavnici su saveza koji organizira Zaljevsku regatu.
Da, ovo je natjecanje važno za prvaka.
Zato ove godine imam najbolju ekipu.
Pripazite, momci!
Može li nas netko povući s ove strane?
Misliš da je zvao?
Barbara, ne razmišljaj o tome.
Sigurna sam da me još voli.
Voli me, Giuseppe!
Prekinuli ste prije tri mjeseca.
Tri mjeseca?
Mogu li?
Naravno.
-Shvaćam. A gdje su kolači? -Nema kolača.
Baš slatko!
Idem.
Došao sam vidjeti kako si.
Hvala.
Svi na spavanje za pet minuta. Dobro?
Mario se danas naljutio.
Navodno Francesco i ja nismo dovoljno ozbiljni.
-Otkad dolaziš ovamo? -Već četiri ljeta.
Prije sam bio ispomoć. Prvi put sam pomoćnik.
To je gradski festival za kraj ljeta. Lijepo, zar ne?
Da.
Što je smiješno?
Izgledaš kao semafor.
Kakav je taj festival?
Ne znam. Ne smijemo iz kampa.
U četiri godine nikad ga nisi vidio?
-Ne. -Šteta.
Idemo, svi unutra. Hajde!
-Nikad niste vidjeli vatromet? -Hajde, za mnom!
Sad vjerujem da nikad nisi bio.
Možda on zna put.
Prekrasni su.
O, Bože!
Prekrasni su.
Možda ne bismo trebali.
Hajdemo ipak pitati.
-Zdravo. -Dobra večer.
Znate li gdje je festival?
Na drugoj strani otoka.
Nemoj se smijati.
Ne smijem se njima.
Samo sam sretna.
Baš je lijep ovaj festival.
Ipak je zabava.
Jesi za ples?
Ne.
Možeš preskočiti vatru, a ne usudiš se plesati?
Hajde, prati me.
Možda trebaš sporiju pjesmu?
-Moramo se uozbiljiti. -Da, moramo.
Hvala ti na ovome večeras.
Dobro me slušajte!
Danas idemo na najudaljeniji rt vježbati ono što smo naučili.
Lorenzo, ići ćeš sa mnom.
Francesco, uzmi drugi gumenjak. Brzo.
Znam, teško je bez vjetra.
Pazite! Nemojte biti preblizu!
-Odmaknite se. -Ne čuju te kad mrmljaš sebi u bradu.
-Moraš vikati. -Ekipa, ostanite u krugu!
Marco, prebrz si. Hajde, sad!
Idemo, ekipa. Nastavite! Tako je, Carletto. Bravo!
Sara!
Jesi li dobro?
Nagni se. Dobit ćeš na brzini.
Ekipa, ne vidim vas. Rekao sam da se polako okrećete.
Treneru!
Sara!
Drži se za brodicu. Tako.
-Neće uspjeti. Idemo po nju. -Naravno da će uspjeti.
Mora se sama izvući. Reci joj.
Hajde, Sara!
Moraš se sama izvući! Hajde!
Dobro, idemo po nju.
Budi smirena!
Daj mi ruku. Hajde.
Hajde.
-Popni se. -Hajde.
Eto, uspjela si.
Sve u redu?
Čekaj.
Topi se.
-Sigurno ti je bolje? -Da, rekla sam ti. Nije to ništa.
Našao sam kolače.
Žao mi je što se to dogodilo.
Nije to ništa.
-Držao sam se pravila. -Znam.
Čekaj.
Možeš ostaviti kolače.
Ekipa!
Vaši mobiteli!
Polako, smirite se.
Nemojte otići daleko. Trajekt će uskoro doći.
Dobro, znao je da sam zauzeta.
Oproštaji su grozni.
Da, prava patnja.
Hoćeš?
Ne, hvala.
I on pati.
Mogu li te nešto zamoliti?
-Naravno. -Nemoj reći mojoj mami što je bilo.
-Dobro? -Dobro.
Ovo je zadnja.
-Odnijet ću je u skladište. -Dobro. Idem do oca.
-Vidimo se sutra. -Bog.
Lupate li po brodicama sjekirom? Pogledaj kakav je pramac.
Vidio sam. Što ćemo sad? Ostaviti ih ovdje da trunu?
Ne mogu činiti čuda, Mario.
Kakva čuda? Samo trebaš raditi svoj posao.
Hej, sutra je trening. Molim te, usredotoči se na to.
-Dragi sine. Kako je bilo? -Dobro, hvala.
Što se mene tiče, možemo odmah ići.
SRETNO STIGLA KUĆI
NEKOME JE GORE NEGO TEBI
-Eto moje drage djevojke! -Mama.
Onda, kako je bilo?
Još se snalaziš s brodicama?
-Bilo je zabavno. -Drago mi je. Već jedeš?
Hej, što radiš?
Napravila sam dovoljno!
-Točno. Uzmi svoj tanjur. -Donijela sam ti kolače.
Evo. Pečene cassatelle. Tebi najdraže.
-Kamo ćeš? Ideš po još? -Ne, idem u klub drogirati se.
-Pridružit ću ti se. -Dobro bi ti činilo.
Sara?
Sve je u redu!
Sara, što se događa?
Ništa. Samo mi je ispao tanjur.
Što se dogodilo?
Ljubavi, što je? Što se dogodilo?
Što ti je?
-Grč. Ne mogu ustati. -Istegni nogu.
Nije strašno.
-Zašto rasipaš novac? -Ponašaš se kao da je tvoj!
-Što ti ovdje nedostaje? -Odlučila sam.
Ona je odlučila.
Već sam bila u agenciji.
-Dobro jutro. -Mali moj.
Kako je bilo? Prste k sebi! Ovo je za susjede!
-Što se događa? -Gospođa želi otići.
-Kamo želiš otići? -Želim naći stan u blizini.
Ovdje sam cijeli život. Ti si već odrastao. A ti…
Zaboravi. U svojim godinama imam pravo na intimu.
-Na intimu? -Da.
Zašto ti treba intima?
Zašto uopće razgovaram s njim?
Slušaj, sutra imam neke obaveze.
-Dobro. Ja imam trening popodne. -Da.
Gospođa Maria.
Što radiš? Tvoja kava!
Lorenzo.
Želiš li kavu?
Intima.
Zašto sam, pobogu, ostavila muža?
On je ostavio tebe!
Dolje.
A sad do vrha.
Dobro. Možeš sići.
Savit ću ga.
-Boli? -Malo.
Uđite.
Dobar dan.
Možeš se odjenuti.
-Dobar dan. Dobrodošli. -Hvala.
-Došao sam prvim mogućim letom. -Tata.
Zdravo.
Nažalost, tri godine nakon prve dijagnoze
Sarina je mišićna distrofija napredovala.
Kao što znate, nema trajnog lijeka.
Je li bilo još slučajeva poput jučerašnjeg?
Imala sam grč za vrijeme jedrenja.
Zašto mi nisi ništa rekla?
Mišići joj slabe. U cijeloj tijelu.
Sara, učinit ćemo sve da usporimo degenerativni proces.
Hoćemo li na sladoled, Sara?
Hajde. Idemo na sladoled.
Radije bih bila sama.
-Zašto? Tata je tek došao. -Nema veze. Pusti je.
Ići ću u hotel. Imam posla.
Vidjet ćemo se navečer. Bog.
Bog.
Liječnici su predvidjeli da će doći do ovoga.
Uskoro možda više neću moći hodati.
Pričekaj. Ne brzaj sa zaključcima.
Jao, oprosti.
Večeras se sastajemo s dečkima s jedrenja. Dobro?
Lorenzo će doći.
Čemu sve to?
Možda bih trebala ići u kolicima.
Previše se družiš sa mnom.
Zamijenio sam stick. Ovaj je mnogo bolji.
Hvala, tata.
Princ je spreman.
Mjesec dana do regate, a ti kasniš. Ulazi u more istog trena.
Kakav gnjavator.
Da, ali ovaj je put u pravu.
Oprezno, momci!
Iskoristite vjetar!
Tko ti predaje matematiku?
Onaj visoki i mršavi.
Ja sam dobila Suso. Zbilja je užasna.
Kako je jučer bilo na zabavi?
-Nisam dugo ostala. -I?
-Ništa posebno. -Sara.
Onda?
-Kakav je bio prvi dan škole? -Dobar.
-Što radiš ovdje? -Što misliš?
Slao sam ti poruke.
-Vidjela sam. Oprosti, ali… -Sara!
Moja mama.
-Ovdje sam! -Dolazim!
Oprosti. Moram ići.
-Moramo razgovarati. -Čujemo se.
Ako mi odgovoriš.
-Kako je bilo? -Dobro.
Hoćeš li se pomaknuti? Vidi ga!
Samo trenutak.
Molim?
Da?
Mobitel mi je u tvom autu.
Da, shvatila sam.
Valjda mi je ispao iz ruke.
Povrće i burgeri.
Jako zdravo.
Njam, burger s tofu sirom. Ne, zbilja odlično.
Ne kažem ništa, ali…
-Jeste li završili, djeco? -Ne možeš očekivati…
Hajde.
Probat ćemo veganski specijalitet. Ugodi tati.
Pojedi burger s tofu sirom.
Slušaj, Sara.
Mama i ja smo razgovarali.
Mislili smo… Imamo prijedlog.
Možda bi se tata mogao useliti k nama.
Što misliš? Samo nakratko.
-Nakratko? -To bi bilo samo privremeno.
Da.
Mogu raditi od kuće.
Barem dok se nosimo s ovom
poteškoćom.
Znači, ovo je zbilja ozbiljno?
-Ne. -Što ti je?
Ozbiljno? Ne, to je samo prijedlog.
U redu? Ako se slažeš, Sara.
Bit ćemo zajedno.
Kakogod. Možemo sutra biti zajedno.
Dobar dan.
Molim te, vrati mi ono što si našla.
Hvala.
Dođi ovamo, molim te.
Predivno je.
Zbilja je predivno.
Ovo je posebno mjesto. Nikoga ne dovodim ovamo.
Da. To ćemo tek vidjeti.
Ne vjeruješ mi?
Nije ti lako udovoljiti.
Dolazio sam ovamo s mamom.
Prevelik si da i dalje dolaziš s njom.
Mama mi je umrla.
-Žao mi je. Nisam… -Meni je žao. Uništio sam trenutak.
Zašto? Ustvari, hvala ti što si mi rekao.
Zatvori oči.
-Što? -Hajde, zatvori oči.
Hajde.
Vjeruj mi.
Uskoro smo stigli.
Još samo malo.
Dobro.
Na pod.
Lezi.
Hajde.
Otvori oči.
Predivno je.
Želiš li početi ispočetka?
Hvala.
Hvala tebi.
Osim toga,
sladak je i jako pažljiv.
Još jedan kompliment i odlazim.
Ne budi ljubomorna.
-Kako to misliš? -Nema veze. Oprosti.
Vidjet ću ga poslije.
-Što? Danas? -Da.
Neka malo trči za tobom.
Nakon onoga što mi je rekao, nema potrebe za tim.
Sara, upamti. On je ipak muško.
Moraš ga natjerati da pati i gotovo.
Slušaj,
ne ljuti se, molim te.
Ali jesi li mu rekla?
Nisam mu rekla.
Moraš mu reći!
Sretna sam s njim. Ne želim ga izgubiti.
-Sad to kažeš. A poslije? -Što poslije?
-Ja sve govorim Giuseppeu. -Samo što ti nije odgovorio tri mjeseca.
Sara!
To ti nije trebalo.
Ti si ta koja me stalno gnjavi!
-Ja nemam veze s tvojom bolešću. -Točno.
Ne miješaj se.
Eno je.
-Zdravo. -Zdravo.
Pogledaj gdje sam!
Vidiš kako je more lijepo? Treniram i mislim na tebe.
Danas je teško. Vjetar je jak.
Kamo idemo?
U bolnicu.
Došli su rezultati pretraga.
I liječnica je odlučila ubaciti te na tečaj rehabilitacije.
-Ali osjećam se sjajno. -Sara, to su samo vježbe.
Usporit će bolest. Bolje je da ih radiš.
Da, bolje je za tebe.
Oprostite, ali otkad to znate?
-Nedugo. -Da.
Ah, nedugo.
Da.
Uzeli smo ti tenisice i opremu. Mama je sve pripremila.
-Imaju i bazen. -Da.
Pusti, ja ću to riješiti.
-Idemo. -Ne. Idem sama.
-Ovo je Dory. -Zdravo.
Nova je. Dobila sam je kad sam pala niz stepenice. Ah, da.
Ovo je Diva, jedna od prvih.
Ja moram nositi tri broja veću odjeću da sakrijem ovo.
-Jedna lopatica gore, jedna dolje. -Ludo.
A ti?
Što?
Nemam što pokazati.
Pokušaj se osloniti na bolno stopalo.
Duboko udahni.
Prati ritam. To je najvažnije.
Pogledaj kako to ona radi.
Udahni polako i duboko.
Hajde, nastavi.
Ne mogu. Boli me.
Ne brini se. Normalno je da se mišići zamore.
Ovo je njihov trener, Nanni Sanfilippo.
Kakvi starci!
Hajde, uskoro smo na redu.
…u kategoriji 470 Ricci i Danesi. Pljesak, molim.
Momci, počeli su.
Što to radite?
Molim te, idi se umiti.
Sponzori su došli.
Naša su sljedeća ekipa juniori u dvadesetdevetici.
Danas će klub predstavljati Francesco Lombardo i Lorenzo Giardini.
Pljesak, molim.
Evo zvijezda u usponu koje trenira naš prvak.
-Bravo, Mario. -Tvoj je sin nadaren.
Ovo će biti njihova prva Zaljevska regata.
-Zadržao sam se. Dugo me čekaš? -Kakva elegancija!
To je samo košulja.
Kuća časti.
Lorenzo, idem na posao. Hoćeš li doći kasno?
Neću, ne brini se.
Bog.
Pita zbog mog mopeda. On je majstor u klubu.
Došli su članovi i sponzori.
Napeto je kad se utrkujemo kod kuće.
Prije 14. godine i ja sam se natjecala.
-Da? -Bila sam druga na državnom prvenstvu.
Druga na državnom prvenstvu? Bravo.
Ja sam pobijedio tri puta.
Zašto si odustala?
Zato što nisam imala vremena za školu i prijatelje.
Jedrenje će uvijek biti moja velika ljubav, ali bez natjecanja.
Bez natjecanja? Ali natjecanje je poanta svega.
A uzbuđenje prije utrke?
-Misliš, stres? -Ne.
Okreni se.
Zamisli
da si na startnoj plutači.
-Čuješ li vjetar? -Ne.
-A sad? -Da.
Što vidiš? Što te okružuje?
Što vidim? Dvoje ljudi se igra. Netko se sunča.
-Što vidim? -Zar ne vidiš druge brodice?
I mnoštvo kako kliče:
„Sara, Sara!”
Još samo sekunda, a onda…
Bum! Startni pucanj!
Krenuli su!
Slijedi odlučujuća bitka za konačni rezultat!
Eno ih, stižu! Prvi smo!
-Pobijedili smo. -Pobijedili smo!
Ozlijedila si se?
Nije to ništa.
Samo uganuće.
-Oprosti, kriv sam. -Ne.
Želiš li sjesti?
Sjedni.
Gdje te boli?
-Ima ljudi. -Da, u pravu si. Oprosti.
Danas nije moj dan.
Želiš li se vratiti?
Čekaj.
Moraš ga pritisnuti.
-A zatim povući. Ovako. -Dobar trik.
-Ovaj kauč star je barem deset godina. -Znam.
Svuda je nosim.
Gledaj. Stavit ćemo je ovdje.
Ispred tvog trofeja.
Zapravo, bolje ovdje.
-Što misliš? -Borise!
Spreman.
-Ovo je tvoje, zar ne? -Da.
-Bio je na mom stolu. -Oprosti.
Sara, spremi se. Moramo ići u bolnicu.
-Čak i u subotu? -Da, dušo. Čak i u subotu. Požuri se.
Udahni duboko.
Izdahni.
Udahni. Izdahni kroz usta.
Opet sam imala problem.
Ovaj put malo više u nozi.
Bila sam s prijateljem.
Nisam imala hrabrosti reći mu istinu.
To je druga vrsta problema.
Ako je pravi prijatelj,
prihvatit će te takvu kakva jesi.
Izdahni kroz usta i guraj.
Guraj.
Da.
…u nadi da će usporiti napredovanje bolesti.
Usporiti?
Da, usporiti.
Sara.
Što ste učinili?
Bio je vani. Pozvali smo ga zato što…
Susanna.
Čekao te.
Lorenzo, čekaj.
Htjela sam ti reći.
Jeste li zbilja morali?
Kako jadno.
Sara, čekaj.
Ulica Olivuzza.
Već si se vratio. Sad mi možeš pomoći…
Zdravo.
Lorenzo!
Odlično. To pomaže s treningom, je li?
Kao da mi je prvi put.
Daj mi to. Ne znaš ni zapaliti.
Kako se zove?
-Sara. -I što je učinila?
Ništa, teta.
Što je onda?
Prvi put mi se netko zbilja sviđa.
Pa?
Bit će u kolicima za nekoliko mjeseci.
Moj bivši muž bio je zdrav kao konj. Varao me nakon šest mjeseci braka.
Rado bih bila strpala tog gada u kolica.
Tata nije prebolio maminu bolest.
Uvijek je bio takav. Rođen je depresivan.
Istina, bilo je to teško vrijeme,
ali njegov je izbor što je ostao sam.
Iako je imao nekoliko obožavateljica.
-Tata? -Da.
Koga?
Mariju.
-Misliš na Mariju s tržnice? -Da.
Ali ona je stara.
Stalno je bio mrzovoljan, po običaju.
Ali nitko nikoga nije volio
kao što je tvoj otac volio tvoju mamu.
To je jako lijepo.
Bojim se.
Tko se ne bi bojao?
Upomoć!
Mama!
Hajde, probaj.
Probat ću.
Reže.
Jesi li našla nešto?
Da, 50 metara kvadratnih nedaleko odavde.
Što ćeš sa svim ovim stvarima?
To su uspomene. Pripadale su očevom bratiću Francu.
-Dobar dan. -Zdravo, tata.
Znači, zbilja se seliš.
Stani! Slomit ćeš ih!
Sjest ću na kauč.
Ili ćeš i njega uzeti?
-Ne. Možeš ga zadržati. -Hvala.
Vani te čeka neka djevojka.
Gdje, u dvorištu?
Klupski majstor doveo ju je u radničku četvrt.
-Tata… -Idi. Ne brini se.
Trebala sam ti reći.
Slažem se.
Kad sam imala 13 godina,
jednog dana počela sam zanositi u hodu.
Mama je mislila da sam se napila.
Čak me kaznila.
Ali onda smo saznali razlog.
Nisam željela da me sažalijevaš.
-Nikad te ne bih sažalijevao. -Mnogi to čine.
Tata se vratio k nama samo da mi bude blizu, tako da…
Možeš imati bilo koju djevojku.
Jesi li se došla ispričati ili prekinuti sa mnom?
Ako si mislila prekinuti sa mnom, zakasnila si.
Pogledaj me.
Dugo sam razmišljao. Želim biti s tobom.
Dobro.
Kako to misliš?
Ali bez kompromisa.
Bit ću nemilosrdan.
Pričekaj me ovdje.
Teta!
-Hitno je! -Što je? Je li joj loše?
-Ne. Trebam hranu. -Onda tako reci!
Pusti to. Pripada Mariji.
Hajde, požuri se! Čeka me vani!
Brže!
Znaš, tvoj tata jako sliči klupskom majstoru.
Da. I ja se ponekad zbunim. Idemo.
-Kamo idemo? -Bez pitanja.
Jesmo li stigli?
Ovo je klub prijatelja mog tate. U njemu sam počeo.
Dobro, čekaj me ovdje.
-Hej, Ernesto. Trebam uslugu. -Reci.
-Vidiš li onu djevojku? -Kako je ne bih vidio?
Treba mi brodica da je provozam.
Što je? Hajde, požuri se.
Moja je teta genijalna.
Ti baš i nisi.
Dođi.
Jesi li sigurna?
Lijepa si.
-Gdje si bila? -Vani.
Rekli su mi da nisi bila u školi. Što se dogodilo?
Sara.
Radi što hoćeš, ali nemoj tako nestati.
Moramo znati gdje si. Jasno?
Sara…
Drago nam je da si se vratila.
Hajde, uskoči.
-Što mu je? -Mislite da ovo ima smisla?
-Što? -Rehabilitacija, vježbe.
Naravno da ima smisla. Za 30 dana plivat ćemo poput dupina.
Caterina, što ti je?
Caterina!
Dođi ovamo. Hajde, diši.
Samo polako.
Polako. Je li bolje?
-Da, hvala. -Da?
-Dosta za danas. Odmori se. -Da.
Struja je jaka.
Ne nužno.
Da se razumijemo, Sara je doživjela zatajenje rada srca.
Morate znati da je takve napade moguće spriječiti respiratorom.
Hvala, liječnice.
-Vidimo se sutra. -Da.
-Doviđenja. -Doviđenja.
-Što se dogodilo? -Što se dogodilo?
Jučer je došla kasno.
Danas te dva sata čekala na suncu.
Što misliš, zašto sam ti rekla?
Sara ne može imati normalan život. Je li ti to sad jasno?
Hajde, Susanna. Idemo.
Ja sam Sarin prijatelj.
Žao mi je. Mora se odmoriti.
Kako je?
Moramo obaviti pretrage. Sigurnije je da ostane večeras.
Još si budan? Koliko je sati?
Ne znam.
Oprosti zbog onog jučer.
Vidi kako prestrašeno izgledaš.
Jako ste slični, znaš?
-Ne sjećam je se. -Bio si sasvim mali.
Ne, nije to.
Kao da sam pokušao izbrisati mamu iz sjećanja.
Ne znam. Možda je tako manje bolno.
Slušaj, Lorenzo.
Godinama mi je bilo jako teško razmišljati o mami.
Bila je tako hrabra dok je patila.
Nasuprot tome, ja sam se prepustio bijesu.
A sad?
Sretan sam što sam je mogao voljeti.
Ne možeš pobjeći od boli, Lorenzo.
Možeš samo naučiti živjeti s njom.
Mogu li je zadržati?
Naravno da možeš. Tvoja je.
A sad idi spavati.
Dobro došla kući.
Zdravo, Barbara.
Zdravo.
Onda?
Što ćemo?
Izvoli. Poslije tebe.
Sad mi tek kažeš?
Zbilja te mrzim.
Kako je bilo?
Ne želim znati.
Prvo te odveo da vidiš spaljeni strop,
a zatim špilju.
Možda je serijski ubojica.
Jao meni.
Znam da je sad ispred kuće.
-Poslao mi je desetak poruka. -Znači, i progoni te.
Ne.
Možda bi trebala razgovarati s njim.
Moje stanje sve je gore.
A mama mi ne da mira.
I ja te stalno gnjavim.
Lorenzo, nemoj toliko jedriti uz vjetar!
Sam si! Je li ti jasno?
Ne pretjeruj!
Lorenzo!
Dođi.
Ne budi tako priljepljiva.
Sara, molim te. Samo ti želim pomoći.
Dovoljno mi je teško dolaziti ovamo svaki dan.
Znam, dušo. Samo ti pravim društvo.
-Što mogu učiniti? -Zar mi ne vjeruješ?
Znam da ne želiš da ga viđam. Ne boj se. Neću pobjeći.
Dobro. Čekam te ovdje.
-Ne vjerujem. -Nažalost, istina je.
-Kad? -Jučer ujutro.
Što se dogodilo?
Gdje je Caterina?
Srce joj je iznenada zatajilo.
Nije moguće.
Bilo joj je dobro.
Čemu uopće sve ovo?
-Nema smisla. Uzalud je. -Nije istina.
Hej. To nije istina.
Imala je samo deset godina.
Znam, dušo.
Mogla je postići toliko toga.
Mi ćemo postići mnogo više.
Toliko toga.
Tako je.
Hoćeš?
Da.
Malo je tvrda.
Lorenzo!
Gdje je Francesco?
Super zabava, zar ne?
Donijet ću ti piće.
Hej, Fra!
-Društvo, moj najbolji prijatelj. -Zdravo.
Što radiš?
Ništa. Što radim?
Što si uzeo?
Jesi li dobro?
Osjećam se sjajno. Ne brini se.
Zašto nisi došao? Regata je za deset dana.
Hej, Fra!
Francesco!
Fra? Hej, pomozite!
Francesco!
Potpuno je uništen.
Ono što se dogodilo je ozbiljno.
Problem je što si bio s njim.
Razumiješ?
Ne brini se. Našli smo ti novog partnera za regatu.
A Francesco?
Njegov otac se slaže da mu treba stanka.
Dobro, ali koja je svrha bez Francesca?
-Idem. -Vidimo se.
Lorenzo,
uložili smo u tebe zato što si nadaren.
Ali brodice i izleti… Što misliš, tko sve to plaća?
Možda ne shvaćaš da ne odlučuješ ti.
Dobro, shvaćam.
Što shvaćaš?
Da nema mene, ne bi ni jaknu mogao kupiti.
Shvaćaš li to?
Koliko moramo ostati?
Ne razumijem.
Trebala bi uživati.
-Danas nisi išla u školu. -Pa što onda?
Misliš da ne znam da ti i Barbara idete u kupovinu za vrijeme nastave?
Danas je moj dan.
Za Borisa?
Ne? Dobro bi mu došlo malo boja.
Jesi li pronašla nešto?
Možda.
-Preduga je. -Da vidim.
Možda je malo preduga. Probaj ovu.
Ovu ovdje.
Mislim da mi ne pristaje.
Mama?
Jako si lijepa. Dođi.
Idem.
Vidimo se poslije.
-Mama ti je sjajna. -Luda je.
Nedostajala si mi.
I ti meni.
Da, i ti meni.
-Misliš da je ludo pozvati je? -Nije baš normalno.
-Spremna je. Izvoli. -Hvala.
Vruća je.
Mogao si nešto drugo smisliti.
Ali to nas najviše povezuje.
-Mislim da si je previše izglačala. -Nitko se još nije žalio.
Hajde.
-Izgledam poput bankara. -Zgodan si.
Dobro. Hajde.
Poželi mi sreću.
-Sjeti se uzeti cvijeće od Marije! -Kako bih mogao zaboraviti?
Hoćeš li pojesti tu ogrlicu, Sara?
Hvala. Nisi trebao. Baš lijepo od tebe.
-Zapravo je za Saru. -Da, naravno.
Hvala.
-Daj mi to. -Hvala.
-Zdravo, Lorenzo. -Zdravo.
Lijepo. Stavit ćemo ga u vazu?
Da.
A sad veliki finale.
Lijep i mastan, baš kakvog ga voliš.
Sad možemo nazdraviti.
Napijmo se.
Ah, konačno.
Pričekaj trenutak.
Sad se možeš okrenuti.
Nosim ga samo po noći.
Boli li te?
Plaši li te?
Nisam te zamišljala u društvu mojih roditelja.
A onda…
Što onda?
A onda…
što bismo još mogli raditi zajedno?
Želim otići.
A onda?
A onda…
želim se probuditi svakog jutra
pored tebe.
A onda?
Sara?
Što je to?
A onda?
Zaljevska regata.
Našao sam klub u koji se možemo upisati.
Bila si ondje. Vlasnik je prijatelj mog oca.
Lorenzo, ja…
Nisam u formi. Ne mogu…
Razmisli o tome.
Razmislimo o tome.
Osim toga, imamo i ove. Prodajemo ih, znaš.
Ne zanimaju me laseri, Ernesto.
-Rekao si da imaš dvadesetdeveticu. -Imam. Ondje je.
-Idemo. -Dođi. Pokazat ću ti.
Evo je.
Pripadala je jednom članu.
Kupio ju je kćerima.
Nije bila u moru četiri godine.
-Malo je izgrebena. -Udarila je u stijene.
Što misliš?
Nije u groznom stanju.
Popravljao sam i gore.
Je li Sara odlučila?
Još razmišlja.
Meni to zvuči ludo.
Prije četiri godine sanjala si o Olimpijskim igrama.
Ne možeš se bojati regate u dva zaljeva.
U jednom zaljevu.
Ali istina je da se bojim.
Bojim se da nisam sposobna za to.
-To nije dobra ideja. -Pusti je da govori, tata.
Kao što sam rekla, izlaganje tijela takvom naporu
imat će određene posljedice.
Ipak, mogu ti izdati potvrdu.
Reci nešto.
Liječnica je upravo rekla da može napisati potvrdu.
-Pa što ako može? -Tata, sigurna sam.
Koje su moguće posljedice?
Sarina je bolest degenerativna.
Regata može ubrzati proces.
Jesi li čula?
Što da radim?
Da se zatvorim u kuću?
Što bih trebala čekati?
Sara.
Rodila si se u ovoj bolnici.
Trebao sam ostati u Palermu.
Zabavljali smo se kad si bila mala.
Mogao sam te usrećiti.
Tata, usrećio si me.
-Sjećaš li se… -Čega?
Sladoleda blizu bakine kuće.
Pistacija i stracciatella. Voljela si ga.
Sjećam se kako si me tjerao da vozim bicikl
jer sam se bojala da ću pasti.
Ili kako smo jedrili.
Da nije bilo tebe, nikad ne bih otkrila svoju strast.
Dobro.
Možda ne bih upoznala Lorenza.
Govoriš to samo zato da ti potpišem potvrdu.
Znam te.
Možda.
Znaš, tata, on je moja ljubav.
Moja prva ljubav.
I želim ga se sjećati kad sve postane mnogo teže.
Da, Sara.
Ne.
-Dobro ga pokrij. To je iznenađenje. -U redu.
-Siguran si da će doći? -Prekini, tata.
Eno ih.
Bog.
Čuvaj se.
Sretno.
Zdravo.
OTOK FAVIGNANA
Prva regata završila je…
Još samo nekoliko sekundi do početka utrke.
Hej, vas dvoje.
Želite li vidjeti dupina?
-Kakvog dupina? -Dođite.
Iznenađenje.
-Dobar dan. -Dobar dan.
Vidimo se u klubu.
Jedva čekam.
Nova ekipa u ovom klubu…
Što je, Sara?
-Ništa. -Ništa.
Hej.
Što je?
Bojim se sutrašnjeg dana.
Čega se bojiš?
Ne želim biti teret.
Zašto bi bila? Trening je dobro prošao.
Želim dati sve od sebe.
Već sam umorna.
Ovdje smo. Zajedno.
Sa mnom si. To je najbolje što mi se moglo dogoditi.
Idemo jesti?
Mama!
Sara?
Napravio sam nešto da ti pomogne s ravnotežom.
-Izvoli. -Hvala.
Ne možeš se mnogo nagnuti, ali barem nećeš pasti u more.
Što je?
Evo ih, stižu. Ulaze u more.
Čuješ li vjetar?
-Vidiš li druge brodice? -Sara.
Smiri se.
Diši.
Je li sve u redu, Sara?
-Da se okrenemo? -Da.
Tri, dva, jedan. Sad!
Idemo presporo.
Dobivamo na brzini!
Oprezno!
Pogledaj genaker!
Zapeo je. Pokušat ću ga osloboditi.
Zategni ga!
Hajde, sustižemo ih!
Iza njih smo. Stižemo treći.
Hajde, tako smo blizu!
Budi oprezna!
-Vrati se unutra. -Ne brini se.
Sara!
Tu si!
Htjela sam pobijediti.
Ali krivo si skrenuo.
Kako si, budalice?
Dobro.
-Umalo su došli treći. -Čuo sam.
-Nevjerojatno. -Da.
Umalo su bili treći. Nevjerojatno, zar ne?
Da, nevjerojatno.
Dolaze.
Što ti se dogodilo?
Dobar dan.
-Što radiš? Izlazi. -Sve u redu?
Ovo je moj otac.
-Zdravo. -Drago mi je. Boris.
-Zdravo. -Hvala vam.
A sad se malo smirite.
Samo malo?
Jesi li umorna?
Ubrzo ćemo stići.
MJESECIMA POSLIJE
-Završio sam. Idem. -Bog.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić