Sveiks!
Gribi, lai sēžu te?
Drīkstu uzsmēķēt?
Uzgaidi!
Ar ko, tu gribi, lai sāku?
PROLOGS
Man ir 23 gadi,
un es joprojām nesaprotu, ko cilvēki dara.
Ir tā, it kā viss būtu uzbūvēts uz nekā un...
nekas to nesaturētu kopā.
Es uzaugu šajā apkaimē.
Dzīvokļi ir jauki. Daži no tiem - ar balkonu.
Un koki ir jauki.
Arī tos es nesaprotu, bet man tie patīk.
Man laikam patiktu tie visi.
Tam būtu jābūt galīgi sačakarētam kokam, lai man nepatiktu.
Dažreiz es prātoju, vai no manas dzīves vispār ir jēga.
Nav tā, ka es būtu nejūtīgs pret skaistumu.
Viss skaistais mani aizkustina
un tad sajāj manu sirdi tā, ka gandrīz nobeidz.
Vienkārši kaut kas mani vienmēr ir vilcis prom...
līdz mani nekas vairs nesatur kopā.
Tu zini, kur jābrauc, ja?
Trīs reizes pagriezies pa kreisi! Tur nevar kļūdīties.
Satiksimies autostāvvietā. Pēc divām vai trim minūtēm, plus mīnus.
Man ir beisbola cepure.
Sarkana šalle, balts pogājams krekls, zils hudijs.
Kaut kādi džinsi, vecas sporta kurpes. Nekā neparasta.
Šalle ir tādēļ, lai nosegtu sejas apakšdaļu.
Lai gan nu tā neko vairs nelīdz.
Es to daru jau kādu laiku.
Un mans izskats nav nekāds noslēpums.
Tā, nekādas signalizācijas! Esmu meklēšanā! Mani nogalinās!
Mans dievs! Kas notiek?
Man jākompensē mana skumjā seja,
tāpēc jāuzvedas kā jukušam, citādi cilvēki domās, ka esmu mīkstais.
Gulties zemē! Gulties zemē tūlīt pat!
Laupot bankas, pārsvarā tiek aplaupītas sievietes,
tāpēc es nekādā gadījumā negribu būt rupjš.
Kundze, neuztveriet personiski!
-Nekas. -Kā jūs sauc?
-Vanesa. -Sveika, Vanesa! Prieks iepazīties.
Kā sauc jūs?
Smieklīgi, Vanesa. Tagad atver savu atvilktni!
Kad es tur stāvēju ar ieroci rokās, raugoties uz viņu...
kaut kas mani pārņēma.
Tādas kā skumjas.
It kā... es vienmēr būtu zinājis, ka visam jābeidzas šādi.
Bet man nebija lemts to saprast līdz tam konkrētajam...
brīdim.
PIRMĀ DAĻA
KAD DZĪVE SĀKĀS,
ES IERAUDZĪJU TEVI
Emiliju es pirmoreiz ieraudzīju, apmeklējot kādu no vietējām universitātēm.
To ar jezuītiem. Tā bija kārtīga skola.
Un negribu melot,
bet nodomāju: "Bāc, es tiešām gribētu to meiteni izdrāzt."
Es tevi saucu kādas desmit reizes.
Piedod! Man bija skaļa mūzika.
-Sveika! -Man patīk tavs džemperis.
Paldies. Es to nopirku Coventry.
Vecs un bēdīgs džemperis.
Mēs kopā mācāmies angļu valodu.
Zinu. Tās stundas ir stulbas, vai ne?
Jā. Bet tu vienmēr uz tām ej.
Jā, eju.
Tad jau laikam vēl tiksimies.
Ei, no kurienes tu esi?
No Elbas Ņujorkas štatā.
Kā tur ir?
Apmēram tāds pats ezers. Apmēram tāda pati pilsēta. Tikai... drusku sūdīgāka.
Man kopš vidusskolas ir draudzene.
Tiešām? Mīļi.
Jā, viņa mācās Ņūdžersijā.
Vai viņai ir vārds?
Jā. Medisone Kovalska.
Viņa ir ļoti smuka.
Jā. Supersmuka.
Emilija man tiešām patika,
bet biju jau Medisonei apsolījis, ka noķeršu Greyhound busu
un brīvdienās aizbraukšu pie viņas ciemos.
Viņa dzīvoja kopmītnēs, un viņas gulta diviem bija par mazu,
bet...
vismaz viņas istabas biedrene bija prom, jo...
Viņai nomira vecāmamma.
Žēl.
Kāda starpība! Viņa bija veca.
Nu...
pasveicini no manis Medisoni!
Medisone domāja, ka esmu kretīns.
Ejam!
Ballītes, uz kurām viņa mani veda, pārsvarā bija briesmīgas.
Bērni, kas dzēra alu ar izdedžu blokiem apšūtā pagrabā.
Kaut kāds alus pingpongs, seksa celles un sarkano lukturu rajona sviests.
Viss bija nomācošs kā nāve.
Visi šie svešie tipi Medisoni pazina.
Viņa tajā skolā bija tikai mēnesi, bet visi viņu kaut kā zināja.
Viņai patika, ja visu acis bija pievērstas viņai, kas bija okei. Lai būtu!
Bet bija mazliet neveikli, ka tajā ballītē es biju tas,
kura meitene uz galda kniebās ar spoku.
Man bija darbs, un es gāju uz darbu, kad būtu varējis darīt ko labāku,
piemēram, jebko. Bet...
man bija jāstrādā.
Vecajam Fatūkam bija pusducis meitu un mazmeitu,
un visas strādāja viņa restorānā.
Nezinu, vai viņam bija mazdēli, bet, ja bija, neviens no viņiem tur nestrādāja.
Visas mazmeitas brauca ar Escalade vai Denali, vai ko tamlīdzīgu.
Daži viesmīļi ar viņām satikās.
Un viņai patīk, ka to dara pakaļā.
Ka viņas seju iespiež spilvenā. Ka viņai uzspļauj.
Man liekas, ka viņa ir pilnīgi jukusi.
Nez kas viņai to sviestu samācījis?
-Sveiks! -Sveiks!
Nu, parādi, kā tu to dari!
Ak nē! Velns un elle! Velns un elle!
Vai tu esi vecis vai kas?
Met augstu! Augstu!
Tā, lai ēdamzālē to var dzirdēt, sūdabrāli!
-Pie velna to čali! -Jā, zinu. Pie velna viņu!
Noturējos tikai divas nedēļas.
Pēc darba es gāju pie Džeimsa Laitfuta.
Viņš bija mans labākais draugs kopš sākumskolas.
Viņa tētis bija nomiris jaunībā, un...
un māte tāpat. Un tad...
Un tad viņa brālis atgriezās no kara sajāts,
tāpēc būtībā Džeimsam neviena nebija.
Čau, vecīt!
Izņemot mani.
-Viss labi? -Jā.
Man vajadzēja aizbraukt uz banku, un Džeimss piedāvājās aizvest.
Todien pār mums spīdēja saule.
Un piebiedrojās arī Rojs.
Viņš krāsoja mājas, bet nestrādāja.
Kā sviežas?
Un Džeimss Laitfuts kliedza uz Roju par viņa brālēnu Džo,
-jo Džo visu laiku teica... -Es to darīšu, tāpēc izbeidz!
Roj! Vai tu viņam pateici? Tev brālēnam jāpasaka,
-lai nestājas jūras spēkos. -Kāpēc man jāsaka?
-Viņš stāsies jūras spēkos. -Nestājies jūras spēkos, vecīt!
Pasaki man vienu labu iemeslu, kāpēc! Ja?
Es negribu visu mūžu dzīvot šādi.
Kāpēc gribi iestāties?
Es negribu visu mūžu dzīvot šādi.
Kāpēc tev pietiek tikai ar braukāšanu apkārt, vecīt?
Nesaprotu, kāpēc tev ar to pietiek.
Viņš grib kaut ko paveikt. Lai viņš kaut ko paveic! Pie velna!
Tev ir pienākums aiz mīlestības pret savu brālēnu,
kuru mēs visi tā mīlam.
Un tu man saki: "Esmu gatavs sūtīt viņu nāvē"?
Ko tu dari?
-Par ko tu domā? -Esmu pieteicies. Viss izlemts.
Es spēju saprast tikai pusi no tā, ko Džeimss teica.
Nevarēju nepamanīt, ka viņš izskatījās bezpalīdzīgs,
vicinādams rokas,
un ka droši vien neviens viņā neklausīsies, cik vien viņš dzīvos.
Tā nav sūdīga mašīna.
Ir gan, vecīt. Vissūdīgākā.
Man tikai vajag glāzi ūdens, lai atdzesētu motoru.
Dabū man glāzi ūdens!
Man ar banku bija problēma.
Viņi bija kļūdījušies, un es biju tur, lai to nokārtotu.
Jūs man atsūtījāt šo, ka ir pārtēriņš, bet tā nav.
Esmu to jau nomaksājis.
Lūdzu.
Šis ir brīdinājums par jaunu pārtēriņu.
Bet tas nav iespējams. Neesmu izņēmis naudu kopš pēdējās iemaksas.
Pēc tās iemaksas jūsu bilance bija 10 dolāri.
Bet no jūsu konta tika atvilkts papildu sods par pārtēriņu,
tāpēc jūs atkal esat mīnusā.
Bet kā jūs varējāt uzlikt vēl vienu sodu par pārtēriņu,
kad es to jau biju nomaksājis?
-Iemaksa neuzrādījās laikā. -Jā, bet es to te samaksāju skaidrā naudā.
-Tā neuzrādījās, ser. -Tas bija skaidrā naudā. Tepat.
Tā neuzrādījās.
Nākamais!
Man žēl par tavu mašīnu, vecīt.
Mēsls vien bija.
Naudu atdabūji?
Nē.
Kad gājām atpakaļ uz Džeimsa māju, Rojs padeva apkārt savu kāsi.
Un, kad pāris reižu bijām ievilkuši, mums jau atkal likās, ka jūra ir līdz ceļiem.
Nākamā bija spirgta rudens diena, kas smaržoja pēc mitrām lapām,
un es aizbraucu uz Shaker Square satikt dažus čomus.
Viņi no manis gribēja ksanaksu, ko es lietoju, jo...
man bija bijušas panikas lēkmes.
BALTAIS VĪRIETIS
-Te būs, puikas. -Ēdiet tik nost!
-Ko darīsiet vēlāk? -Brauksim uz ballīti
-pie vienas meitenes, Megijas. -Forši. Es arī varu?
Jā, kā tad. Vai negribi...
Un pretī viņi man piedāvāja ekstazī.
Velns, jā. Es gribu ekstazī.
Vai tas esi tu?
-Sveika! -Sveiks!
-Ko tu... -Tu pazīsti Megiju?
-Ko? -Tu pazīsti Megiju?
Jā. It kā.
Maza pasaule.
Velns parāvis!
-Ko? -Tavas zīlītes ir milzīgas.
Jā, es tikko ieņēmu ekstazī.
Kā tas ir?
Tiešām ļoti labi.
Es tev iedotu, bet man...
man vairāk nav.
Nekas. Es jau pirms brīža atteicos.
Man piedāvāja viens dīvains čalis. Teica, ka to vajagot iebāzt dibenā.
Ko, ko?
-Tiešām? -Jā.
-Kurš, ellē, ir tas čalis? -Nezinu.
Nezinu. Viņa te vairs nav.
Vispār tas ir tā necienīgi.
Jā, nu, daži puiši tā runā.
Man tiešām prieks, ka esi te.
Un kāpēc tā?
Tāpēc, ka tu man patīc. Ļoti.
-Aizveries! -Patiešām.
Un...
Un tev ir ļoti forša jaka.
Un... Ko?
-Es tikai domāju. -Ko tu domā?
Domāju, ka tu esi šaubīgs.
Negribi pastaigāties?
Tavas lūpas ir tik garšīgas.
Kas notika ar Medisoni Kovalsku?
Viņa ir aukstasinīga.
Es laikam tevi dievinu.
Dari visu, ko vēlies, draugs.
Dažreiz man ir sajūta, ka esmu jau redzējis visu, kas notiks...
un tie ir murgi.
Kas?
Nekas. Es tikai...
Piedod!
Tev nav jāatvainojas par to, kā tu jūties.
Kāpēc tu esi tik mīļa pret mani?
Man patīk vāji puiši.
Tā atrod to, kura salauž tavu sirdi.
Vai varat atskatīties uz brīdi, kad satikāt savu lielo mīlestību,
un atcerēties, kā tieši tas bija?
Nevis to, kur jūs bijāt vai kas viņai bija mugurā,
bet ko jūs viņā ieraudzījāt tādu, kas lika teikt:
"Jā, tieši tādēļ es šurp atnācu."
Viņš runāja ar viņu pa telefonu, un es noklausījos.
Un kāpēc tu noklausījies?
-Tu esi ķēms. -Piedod! Es domāju -
tu noteikti juties briesmīgi.
Otrā dienā es viņam to pateicu un viņš mēģināja atpirkties.
Aizsūtīšot mani uz volejbola nometni, ja neteikšu mammai.
Johaidī!
-Es ļoti gribēju uz volejbola nometni. -Ja? Un ko tu izdarīji?
Aizbraucu uz volejbola nometni.
Un tad pateicu mammai.
Izklausās, ka tavs tētis ir kretīns.
Dažreiz man liekas, ka mīlestības nemaz nav.
Tikai feromoni ar cilvēkiem izspēlē jokus.
Es tevi mīlu.
Paldies.
Semestra beigās es braukšu prom.
-Es ļoti gribu iet skolā Kanādā. -Ko?
Kopš kura laika?
Kopš tagadējā.
Ir viena ļoti laba skola Monreālā.
Monreālā?
Jā. Tā ir Kanādas Parīze.
Jā, es zinu, kas tā ir. Lūdzu, saki, ka tu joko!
-Tas nav smieklīgi. -Kāpēc lai es tevi izjokotu?
Tad ko? Viss? Mums jāšķiras? Tik vienkārši?
Mēs nevaram īsti būt kopā, ja dzīvosim dažādās valstīs, tāpēc...
Emilij, kas, ellē, notiek?
Vai vari, lūdzu, izturēties kā pieaudzis cilvēks?
Emilij, lūdzu!
Vai nevaram par to parunāt? Lūdzu! Emilij!
Bļin!
ESI VISS, KAS VARI BŪT BRUŅOTO SPĒKU KARJERAS CENTRS
Kāpēc tāds tirliņš kā tu grib iestāties Amerikas Savienoto Valstu armijā?
Šī vīra seja bija kā nāve,
un katrs otrais vārds no viņa mutes bija "tirliņš".
-Ko, ellē, tu dari? -Nolādētais tirliņš.
Es redzēju ziņās,
ka puiši tur iet bojā.
Ja?
Mana vecuma puiši no Klīvlendas mēģina izdarīt ko labu,
bet es te sēžu un sevi žēloju, tāpēc ka mani pametusi draudzene.
Nolādēts!
Salauza tev sirdi.
Tu to zeltu meklē notekā.
Dzīves jēgu, ja?
Jā. Dzīves jēgu.
Pie velna! Es tev pastāstīšu par jēgu.
Man viņš patīk.
Ar mani bija viegli.
Viņš zināja, ka esmu rokā, un jau otrā dienā nodevu zvērestu.
Pret visiem ienaidniekiem.
-Ārzemju un vietējiem. -Ārzemju un vietējiem.
Kā tu vari ļaut viņam iet karā? Tas ir karš...
-Ko tu gribi, lai daru? -Atrunā viņu!
Esmu jau runājis. Es runāju ar to ķēmu katru dienu.
Runā katru dienu.
Bet neesi mēģinājis viņu atrunāt. Viņš tevi klausīs.
Džeims, tu, slaists tāds! Es tevi dzirdu.
-Esmu saticis tavu brāli. Jā. -Es braukšu uz Irāku.
-Vai esi saticis manu brāli? -Visi nekļūst tādi kā tavs brālis.
...esi parunājis ar viņu pāris vārdu? Viņš ir nojūdzies.
Vai paiesi, lūdzu...
Paej malā!
Nē, jo es cenšos tev palīdzēt!
Esam jau runājuši! Es braucu pēc nedēļas!
-Nezinu, ko lai tev saku! -Ko? Velns parāvis!
-Tu pat nesaproti... -Džeims! Džeims! Klau!
-Ko? -Viņš vienkārši negrib
visu mūžu dzīvot šādi, ja?
Kas tev pēkšņi sakāms, vecīt?
Neesi teicis ne vārda un nu esi viņa pusē?
Vai kāds pacels to nolādēto telefonu?
Tas zvana jau kādas 20 minūtes.
-Paklau... -...pavācies malā, brāl!
-Hallo? -Sveiks! Te es.
-Tu tur esi? -Jā, esmu.
Ei, aizveries, Džeims!
Piedod! Kā tev iet?
Es drīz braucu prom.
Uz Monreālu.
Vai varam atvadīties?
Man šodien jāstrādā.
-Tad neko. -Nē, nē. Es gribu atvadīties.
Tikai atnāc uz darbu!
Pēc Fatūka Rojs bija dabūjis man darbu citā restorānā.
Todien īpašnieks rīkoja ballīti un man bija jāpasniedz dzērieni.
Teicu Rojam un Džo, lai atnāk, - varēs iedzert par brīvu.
Un, protams, pateicu Emilijai, lai piekāpj.
Bet viņa kavējās.
-Viss labi? -Jā, brāl. Izskaties labi.
-Kā sviežas, vecīt? Viņa ir te? -Vēl ne. Nē.
Atslābsti! Saliec šotus! Tiešām.
Braukšu uz Perisailendu svētdien.
-Perisailenda ir jūras spēki, ja? -Jā.
Labs veids, kā nokļūt debesīs.
Ei, neesi redzējis Emiliju?
Ei, elpo, ja?
Atslābsti! Nesaprotu, par ko tu tā streso.
Kas tad tas? Kas tas par tipu?
Vispār man ar to nav problēmu...
-Jā. -...bet, ja tas mani padara labāku, tad...
-Sveiks! -Sveika!
Tas ir Bendžī. Viņš ir no Ganas. Mācīsies Keisā.
Bendžī, sveiks!
Es paspiedu Bendžī roku kā īsts vīrs,
lai viņš būtu spiests atraut roku no viņas.
Es zinu labāku restorānu, kur mēs varētu aiziet. Sauc Mi Aldea.
Tur ir ļoti labs ēdiens. Domāju - varbūt ejam tur!
-Varu ar tevi parunāt? -Nē, nevari.
-Kāpēc ne? -Tāpēc, ka tu...
-Atvaino, tev viss kārtībā? -Bendžī, vienu brītiņu, ja?
Klau, neviens nedomā, ka Mi Aldea ēdiens ir labs.
Tur neprasa apliecību. Viņš grib tevi piedzirdīt.
Es atnācu atvadīties. Kas tev lēcies?
Vai iegāzt viņam pa kuli?
Nē, Džo.
Tu atnāci atvadīties no manis ar viņu.
Es neesmu ar viņu.
-Vai tiešām tu domā, ka tas ir godīgi? -Jā.
-Lūdzu, ļauj man iegāzt viņam pa kuli! -Džo, lūdzu, ej un apsēdies!
Man jāstrādā. Tev vajadzētu iet.
Es gribu, lai ej prom.
Labi.
Kas ir?
Apžēliņ, čalīt!
-Nu, nu, saņemies, draugs! -Jā.
Pie velna! Tu šovakar te varētu izdrāzt duci meiteņu. Visas pēc kārtas.
-Vai ne? -Jā, kungs.
Klau, izpalīdzi man! Esmu noguris. Braukšu mājās.
Pieskati manu čomu! Viņu sauc Tomijs.
Tas tur čalis. Foršs čalis. Lielisks. Tikko iznācis no cietuma.
Tomijs bija pielējies kā lops.
Un man vajadzēja gādāt, lai viņš tur nepievemtu.
Viņš visu laiku mala, ka visi ir dirsēji un...
Blēžu bars. Visi tie Cosa Nostra jākļi.
Patīk tikai izrunāties,
bet nav iekšu, lai pieliktu šaujamo vecim pie galvas.
Pieliktu šaujamo vecim pie galvas un izšķaidītu smadzenes.
Un to viņš mala visu laiku.
Ka viņiem neesot iekšu, lai pieliktu šaujamo vecim pie galvas...
...un izšķaidītu smadzenes.
Un tad viņš man pajautāja, ko daru es.
Un ko dari tu, puika?
Vispār es tikko iestājos armijā.
Iestājies armijā?
Tiem cilvēkiem tu esi pie pakaļas.
Par ko tu domāji?
Man vienkārši...
nekas labāks neienāca prātā.
Bet...
vai tev ir iekšas, lai pieliktu šaujamo vecim pie galvas un izšķaidītu smadzenes?
Viss tev būs labi.
Labi, man jāiet, Tomij.
-Kāpēc? Uz kurieni tu iesi? -Jāiet gulēt. Ir vēls.
Ko, tevi vajag aizvest? Es tevi aizvedīšu.
-Domājat, ka varat braukt? -Un kā vēl, džekiņ.
Un kā kronis visam - Tomijs uzbrauca uz apmales.
Paldies.
-Brauciet prātīgi, ja? -Kā tad.
Es viņu vairs neesmu saticis.
Tas nekas, ka esmu te?
Jā, es...
Vēlāk tāpat būtu aiznesis tev šos.
Bija paredzēta atvadu kūka,
bet viņiem bija uzcepti tikai kēksiņi.
Un bija paredzēti 12, bet vienu es iedevu tam vīram, Tomijam,
jo viņam tiešām vajadzēja kaut ko ieēst.
Kas noticis?
Nekad iepriekš nebiju redzējis Emiliju raudam.
Piedod man par šodienu, ja?
Teicu, ka zinu: viņa neko tādu nebija domājusi, paņemot līdzi Bendžī,
un viņa ir tikai mīļumiņš,
kas tic daudzveidībai un attīstības valstīm.
Beidz! Izbeidz!
Tā ir tikai mana vaina. Piedod!
Nē, nē. Tev nav jāatvainojas, mīļā, ja?
Tev nekad nav jāatvainojas. Viss ir kārtībā.
Viss kārtībā, ja?
Piedod, mīļais!
Viss kārtībā.
-Ei, vai gribi kēksiņu? -Jā.
Jā.
Tiešām?
Kēksiņu?
Pagāja kāds laiks, līdz viņa beidza raudāt.
Un tad mēs smējāmies.
Un tad mēs muļķojāmies...
un tas bija perfekti.
Es nebraukšu uz Monreālu.
Es iestājos armijā.
Ko?
Kāpēc tu to izdarīji?
Tāpēc, ka biju bēdīgs, mīļā.
Tāpēc iestājies armijā?
Jā.
Varbūt tā būs labi.
Es varu aizbraukt, un tu vari mācīties Monreālā.
-Es negribu mācīties Monreālā. -Man likās - tev patīk Monreāla.
Nē. Gribēju braukt uz Monreālu tikai, lai tiktu prom no tevis.
Jo es tevi mīlu.
Klau!
Es zinu, ka skola tev ir svarīga.
Un tu gribi to pabeigt, vai ne?
Jā.
Nu tad...
...kamēr tu darīsi šo...
es darīšu to.
Tie būs tikai pāris gadu.
Tikai pāris gadu no visa mūža kopā.
Tiešām. Es tiešām tā domāju.
Jo... tu man esi īstā.
Es jūtos tāpat.
Varbūt mums vajadzētu apprecēties.
Tā mēs aizgājām uz tiesu namu...
un apprecējāmies.
Un tad aizgājām nosvinēt.
Bija tā, it kā mēs būtu divi skaistākie cilvēki pasaulē...
un neviens nebija laimīgāks par mums.
Bet dienas paskrēja.
OTRĀ DAĻA
Un man bija jādodas uz ievadmācībām.
IEVADS
Vispirms devāmies pie friziera.
Esiet sveicināti armijā!
Nākamās desmit nedēļas no jūsu mutes skanēs tikai
"jā, seržant instruktor" un "nē, seržant instruktor".
Vai sapratāt?
Jā, seržant instruktor!
Tas attiecas arī uz jums, kam tagad griež matus.
Jūs neesat īpaši. Jūs neesat īpaši. Vai sapratāt?
Jā, seržant instruktor!
Tam jāizskan skaļāk.
Vārds - "seržants", uzvārds - "instruktors".
Vai sapratāt?
Jā, seržant instruktor!
Ko tu dari? Domā, ka vēl esi smuks?
-Nē, seržant instruktor! -Domā, ka vēl esi smuks?
Nē, seržant instruktor!
Tad augšā un prom no mana krēsla!
Prom! Atā!
Pēc tam mēs dabūjām kādas simts potes.
-Nākamais! -Un es atklāju, ka esmu...
Daltoniķis.
Tas daudz ko izskaidro.
Vai es tomēr varu būt mediķis?
Tu taču zini, kādā krāsā ir asinis, vai ne?
Nākamais!
Mēs esam jūsu mammīte un jūsu tētiņš.
Nevienā brīdī jūs nevarēsiet darīt, ko gribat un kad gribat.
Daudz bija jāstāv ierindā,
un mums sāpēja kājas, jo nebijām pie tā raduši.
Vai sapratāt?
Jā, seržant instruktor!
Vai sapratāt?
Jā, seržant instruktor!
-Kas, ellē, tas? -Kur tavas rokas?
Tūlīt nolaid rokas! Tu esi daļa no Amerikas Savienoto...
Auklas būs iekšā kurpēs,
un kurpes saskarsies. Izpildīt!
Aiziet! Novilkt. Tagad!
-Pieci, četri... -Kas, ellē, ar jums ir?
-...trīs, divi... -Ātrāk, ātrāk!
-Esat to darījuši simt reižu! -...viens.
Izpildīt!
Kustieties, sasodīts! Kustieties!
-Desmit, deviņi... -Izmainiet attieksmi!
...astoņi, septiņi...
Lika mums izģērbties līdz apakšveļai un zosu gājienā iet apkārt zālei.
Zāle smirdēja pēc pautiem, nemazgātiem. Un kājām, tādām pašām.
Kārtībā.
Nākamais!
Un tad vēl bija vīrs, kura uzdevums bija pārbaudīt visiem pakaļu.
Nolaid bikses!
Man tiešām patīk šī žakete, vecīt.
Mājās uzvilkšu, kad vedīšu draudzeni vakariņās.
Ja?
Iztēlojies to ar uzšuvēm un medaļām!
Domā, ka dabūsi medaļu?
Tas ir Himeness.
Zinu, ka dabūšu.
Bijām sadraudzējušies tāpēc, ka abi gribējām būt mediķi.
Viņš iestājās armijā, jo bija padarījis draudzeni grūtu.
Es tevi mīlu. Tik ļoti, ja?
Un es to gribu.
Es dabūšu darbu un par jums abiem rūpēšos.
Kā?
Gan izdomāsim, ja?
Paskat, tu, vārgais pipuks!
Ne sūda tu nespēj!
-Bija daudz kliegšanas. -Seši...
Kusties! Kusties, pipuk! Aiziet!
Gribi būt beigts, pidar?
Hādži elpo tev pakaļā.
Viņi mūs sauca tādos vārdos kā...
Ausainais pimpi! Celies augšā, tu, ausainais pimpi!
-Mūsu rokas bija... -Strādājiet ar savām dračenēm!
-Mūsu mute bija... -Sūkātava!
Aizver savu pretīgo sūkātavu!
Seržanti instruktori izlikās, ka visu laiku ir nikni.
Pie velna!
Nākamreiz pavācies malā,
citādi vēl sapsihošos un pārlauzīšu tev kaklu.
Tie esot PTST.
Ko lūri? Acis uz priekšu!
Kā toreiz, kad seržants instruktors Kols iegāza man pa peni bez jebkāda iemesla.
Mierā!
Seržants instruktors Deko vienu puisi pat nožņaudza.
Seržant instruktor Deko!
Nolādētais hādžs!
Seržant instruktor, tas ir Levīns.
Taču tas nebija PTST dēļ.
Deko nekur nebija bijis. Viņš bija dirsējs.
Daži seržanti instruktori tiešām bija redzējuši Irāku,
bet arī viņi bija dirsēji.
Irākā ir granātu bērni,
kas mēģina pielavīties amerikāņu karavīriem,
lai uzspertu viņus gaisā!
Man ar smago mašīnu nācās pārbraukt rokas granātu bērniem pāri!
Tāpēc man viss nav kārtībā ar galvu.
Tā, aiziet! Tev jābūt uz trijiem... Tev jābūt...
Sūdu būšana! Mosties, dēls! Mosties, dēls!
-Blaukš, blaukš! -Uz deviņiem.
Blaukš, blaukš!
-Hādži pa kreisi! -Blaukš, blaukš!
Hādži pa labi. Hādži kokos! Paskaties uz augšu!
Tev lavās klāt - hādži no kreisās.
-Hādži pa labi! -Hādži tev pa kreisi!
Hādži pa kreisi!
-Hādži tev pa kreisi! -Hādži pa labi!
Man sāka rasties jocīga sajūta, ka tas viss ir tikai izlikšanās.
Blaukš, blaukš!
Ka mēs tikai izliekamies, ka esam karavīri.
Seržanti instruktori tikai izliekas, ka ir seržanti instruktori.
Rifkarīlis, rifkarīlis...
ĀĀĀĀĀĀĀ
Mišmašs, mišmašs...
Un armija izliekas, ka ir armija.
Lai kur mēs ietu Jūs zināsiet
Armija dodas uz priekšu
Ievadmācības varēja nepabeigt,
vienīgi mēģinot padarīt sev galu.
Viens puisis mēģināja pakārties tualetē pie ūdens caurules.
Velns! Apžēliņ! Kas, ellē, draugs!
Palīgā! Seržant instruktor!
Viņš nenomira, bet arī nepabeidza mācības.
Vai tu mani dzirdi?
Jā. Čau!
Tev viss kārtībā?
Es tikai izšmaucu no barakām.
Jā, bet vai tev viss kārtībā?
Tagad ir labi.
Galvas zemē! Pakaļas zemē!
Kad mūs beidzot apmācīja par mediķiem,
bija liela ņemšanās ar manekeniem.
Neļauj viņam noasiņot! Piespied!
-Viņa dzīvība ir tavās rokās. -Ievainojums krūtīs!
-Nu, aiziet! Tik tak! -Neaiztiec pārsēju!
Izmanto pārsēja plastmasas iepakojumu!
Piespied tur!
Cieši nospied visas trīs malas! Lai neiet cauri gaiss.
-Nu taču! Pabeidz! -Pārbaudi, vai ir izejas brūce!
Dažiem manekeniem bija tikai rumpis un galva.
Dažiem manekeniem no kājām bija izspiedušies gumijas kauli.
No dažiem manekeniem izšļācās neīstas asinis.
Bija pat mazuļu manekeni ar ķeruba seju.
Traumatiska amputācija.
Turpināt! Kardiopulmonālā reanimācija!
Viens un div', un trīs, un četr', un piec'.
-Elpinām. -Turpināt!
Mēs ar Himenesu izglābām dzīvību 47 manekeniem
un šo apmācību nokārtojām.
Karavīri mediķi!
Jums bija jāizdomā rotas sasauksme.
Jums bija nedēļa, lai to izdarītu.
To sauc par termiņu!
No šī brīža termiņu esat nokavējuši.
Tā.
Tā kā rotas sasauksmi neesat izdomājuši,
esmu nācis, tā teikt, ar iniciatīvu...
un esmu izdomājis sasauksmi, kas jums būs jāiemācās.
Un, lūk, ko viņš bija izdomājis.
Karavīri mediķi
Par citiem divreiz ātrāki
Dien' un nakti nomodā
Čārlija rota - labākā
Nestāt, tik uz priekšu!
Citiem palīgā es iešu
Malā ej!
Te nāk kara mediķi
Ā! Ei!
Te nāk kara mediķi
Malā ej!
Un no tā brīža, kad vien rota tika nostādīta miera stājā,
kas notika ne mazāk kā miljons reižu ik dienas,
bija jānoskaita rotas sasauksme - no viena gala līdz otram.
-Te nāk kara mediķi -Nekādu izņēmumu.
Jūs, puiši, esat mīksti kā jauki pupiņi.
Malā ej!
Un, visu padarot vēl ļaunāku, pēc kāda laika
tika prasīts, lai karognesējs, kas biju es,
visa refrēna laikā attēlo robotu.
Te nāk kara mediķi
Malā ej!
Te nāk kara mediķi
Tāpēc nekad nestājieties tajā sūda armijā!
TREŠĀ DAĻA GURĶIS
Kad pirmo reizi tikām īstajā dzīvē, ārpus žoga,
visu laiku biju modrībā.
Likās, ka jebkurā brīdī mani var nošaut.
Pat tad, kad bijām vietā, kur jūdzēm tālu neviens nebija redzams,
likās - kaut kur tur noteikti ir kāds hādžs,
kurš visu dienu ir gaidījis tikai, lai mani nošautu.
Uzmanību tīklā! Ziņoju par kontaktu.
Pašreizējā pozīcija: Viktors-Sjerra 453, 132.
Ziņojiet par SALUTE!
Pārtraukt! Kraukļa bāze! Te Kvebeka-Romeo-Fokstrots.
Esam septiņu minūšu attālumā. Braucam uz pozīciju. Beidzu.
Numur viens, pasteidzieties!
-Ziņoju par kontaktu. -Labi. Braucam uz turieni!
Kontakts. Vismaz 17 līdz 20 cilvēku.
Darbība - koordinēts uzbrukums.
Pieprasu tūlītēju atbalstu.
Mūs intensīvi apšauda pie...
Kontakts pa labi! Ārā! Ārā!
Kraukļa bāze! Nolādēts! Kraukļa bāze!
Ei, seržant!
-Kas mums ir? -Divi ievainotie tur!
Dabū abus šurp! Es pasaukšu QRF.
-Jā. Skaidrs. -Kusties!
Arnold, uz sešiem!
Paķer mantas! Aiziet, aiziet!
Bļin!
Ei! Skaties uz mani! Elpo!
Seko man!
Ejam!
Zemē!
Piesedz no labās! No labās! Aiziet!
Skrienam!
Mediķus!
Zemē!
Uzliec ko spiedošu!
Atšujies! Pie kalna!
Palieciet te!
Esam klāt. Ko jums vajag?
Ir vismaz divi ievainotie tur priekšā! Dabūjiet viņus prom!
-Labi. Aiziet, aiziet! -Ejam!
Jā.
Mediķi!
-Šurp! Iebāziet atpakaļ zarnas! -Jopcik!
-Iekšā! -Teicu: iebāziet atpakaļ zarnas!
Vēl!
-Visi! -Viņš jāpaceļ.
-Aiziet! -Gatavi?
-Trīs, divi, viens! -Ņem!
Atpakaļ uz helikopteru! Paceliet nestuves!
-Celt! -Aiziet!
Putekļos es redzēju šī vīra seju.
Acis bija neprātīgas un skumjas, un viņā bija palikuši tikai pamatinstinkti.
Skaties uz mani!
Mēs saskatījāmies, un es teicu...
Esmu ar tevi!
Es to pateicu ļoti skaļi, lai viņš pāri helikopteriem dzirdētu.
Un tad es sajutos muļķīgi, jo tas izklausījās stulbi.
Tā, ejam prom!
Sagatavoties! Celt!
-Celt! -Aiziet!
Atpakaļ! Ejam atpakaļ!
Velns!
Tās sasodītās asinis nenāk nost no laulības gredzena.
Sākumā kājniekiem likās, ka viņi ir trīs metrus gari un neuzvarami.
Viņi nevarēja sagaidīt, kad varēs slepkavot.
Viņi gribēja slepkavot tik ļoti,
ka pār mēru paļāvās uz mūsu kaujasspēju.
Un valdīja kaut kāds sviestains biedriskums.
Brīvi!
Kas, pie velna?
Skrēja. Viņš vienkārši skrēja. Ātri, ātri. Un tad...
Vecīt, kas, ellē, notika?
Tas puisis... Viņam karājās ārā zarnas.
Mums tās bija jāsaliek atpakaļ.
Uz mums šāva.
Mums bija jāskrien uz helikopteru.
Pa radio dzirdēju, ka puiši, kurus ielikāt helikopterā, ir miruši.
Velns!
Seržant! Vai taisnība, ka tie puiši, ko ielikām helikopterā, ir miruši?
Kurš jums to teica?
-Arnolds teica, ka dzirdējis tīklā. -Arnolds ir bremze.
-Man likās, ka tā dzirdēju, seržant. -Aizveries, Arnold!
Tas ir štāba seržants Grīns.
Tā runāja, ka viņš jau esot nogalinājis 15 hādžus.
Viņš bija skarbs mērglis.
Tātad viņi nav miruši?
Beidziet par to tik daudz domāt!
No šodienas vairs neesat zaļi gurķi.
Šodien mums bija astoņi ievainotie.
No 800.
Un mēs te esam uz veselu gadu.
Cik gadā dienu? Parēķini!
Esam pakaļā!
Ko tad jūs domājāt, ka te darīsiet?
Velns, Lesing, tu bojā garīgo.
Patiesība ir sāpīga, mazais.
Un viņam bija taisnība.
Tur viss bija saistīts ar miršanu.
Pat rajons, kur bijām nomitināti, bija iesaukts par Nāves trīsstūri.
Un mēs kā idioti patruļās pārķemmējām katru tā collu.
Visbiežāk bija sajūta, ka esam tikai izslavēti putnubiedēkļi.
Ka imitējam darbību, izmaksājam kaudzi naudas un esam stulbi kā zābaki.
Paskatieties uz to kleitā! Izskatās kā Pebla no Flintstoniem.
Jā. Viņa ir diezgan foršiņa.
Tas ir seržants Norts. Viņš bija no Aidaho.
-Un viņš bija arī slepkava. -Beidz!
Tu zini, ka to gribi, kuce! Bļin! Beidz kustēties!
-Mister! -Gribat šo? Šo?
Gribat šo?
Ejiet! Paejiet malā! Pebla, nāc šurp! Nāc šurp, Pebla!
Gribi šo? Ja?
Braucam!
Ziemassvētku dienā ieradās Denver Mustang karsējmeitenes.
Viņas māja un lēkāja, izrādīdamas savus baltos zobus.
Tas viss izskatījās vienkārši briesmīgi.
Skaistas sievietes, kuru āda bija kā dārgs krēms.
Viņas nedomāja ar mums drāzties. Par to jau tas stāsts.
Vajadzēja, lai mēs gribētu ar viņām drāzties,
bet viņas nedrīkstēja ar mums drāzties.
Tu zini, ka to gribi, kuce!
Tā. Visi skatieties uz mani un sakiet "hādži"!
Hādži!
Bet mani tas neuztrauca. Ziniet, es pat neskatījos porno.
ASV! ASV!
Es mēdzu noraut kulakā lauka tualetē.
Par citām meitenēm pat nedomāju.
Izdrāz mani!
Es par to nekaunos. Es centos būt labs.
Man tevis tā pietrūkst, mīļā.
Man arī tevis pietrūkst.
Ei, man ir ļoti labas ziņas.
Ja? Kādas?
Tavi vecāki piedāvājās mums palīdzēt nopirkt pirmo māju.
-Tu tur esi? -Jā, esmu. Es tikai...
-Priecājos. Tas viss. -Laiks.
-Apžēliņ, vecīt! Es runāju pa telefonu. -Runā ātrāk!
Es runāju pa telefonu, vecīt!
Es domāju par tevi visu laiku, mīļā.
-Ej galīgi, sīkais mērgli! -Pats ej, kretīn!
-Es taču runāju pa telefonu. -Nu tad runā ātrāk!
-Kas tur ir? -Nekas, mīļā. Vienkārši...
-Nevaru sagaidīt, kad būšu pie tevis. -Laiks, kareivi!
Velns!
Laiks, kareivi!
Man jāiet, mīļā.
-Es tevi mīlu. -Es arī tevi mīlu.
Lūdzu, seržant.
Nomierinies, dvieļugalva! Atkāpies!
Vai vari viņam paprasīt, kas notika?
Viņš saka: tas noticis pirms pāris dienām, kad viņu sasējuši ar plastmasas lenti.
Ak kungs!
Vecīt, paskaties uz šī vīra roku!
Velns!
Atvainojos, seržant!
Jā.
Vai jūs neapskatītu šī vīra roku?
Tas ir celulīts.
Mums beigušās antibiotikas.
Un?
Kā es viņam varu palīdzēt?
Pasaki, lai saēdas sūdus un nosprāgst!
Pasakiet viņam, lai brauc uz slimnīcu
pie ārsta un dabū antibiotikas, jo mums te nav medikamentu.
Jā, lūdzu.
-Paldies. -Gādājiet, lai viņš tiek uz slimnīcu, ja?
-Mūs nevedīs. -Jums jāmēģina, draugs.
Pacentieties!
Tieši tā!
Tā, kurš nākamais?
-Lūdzu! -Atkal tie sīkie kverpļi!
Ei, Pebla, panāc šurp!
Nē, viss kārtībā, draugs.
Nāc šurp!
Ko, ellē, tu dari?
Šis ir tev, ja?
Es gribu, lai to paņem. Tas ir tev. Jā.
Velns, vecīt! Viņai iesita!
Paskat tik!
Nu gan iepriecināji.
Velns!
Zini, ko es tagad gribētu?
Tako?
Ej galīgi, stulbeni! Ej galīgi!
Jā, velns parāvis, - tako. Jā, es gribētu tako.
Ko tu gribētu savā tako?
Carne asada, gvakamoli, sīpolus.
Ko? Jā. Ej galīgi!
Man draudzene ir vienīgā.
-Tiešām? -Jā. Jā, brāl.
-Vienīgā? -Vienīgā.
-Bet Bautista arī, vai ne? -Ej galīgi, stulbeni!
Ko, tavuprāt, viņas tagad dara?
Droši vien ar savu jauno čali.
Man viņš būs jānosit.
Kaut kāds milzīgs tēviņš.
Viņš ir bijis prom gadu,
un viņa sievai ir mēnesi vecs mazulis,
kas esot viņa.
Man te riebjas, vecīt.
Vienkārši gribu braukt mājās.
Kraukļa bāze!
Te Eko-5-Novembris. Beidzu.
Eko-5-Novembri, te Kraukļa bāze.
Jā, mēs nogriezīsimies no šī ceļa.
Sapratām. Beidzu.
Vadība, te otrais.
Runājat ar vadību.
Mēs nogriezīsimies no šī ceļa pa labi.
Sapratu.
Atvaino, seržant Nort!
Kas ir, jākli?
Nedomāju, ka mums vajadzētu braukt te cauri, seržant.
Domāju, ka mums jāpaliek uz ceļa.
Ak tā tu domā, kareivi, kas pat neesi dižkareivis?
Tas ceļš iet tieši caur "ai, velns!" zonu.
Tu gribi, lai apdraudu visus šos vīrus,
tāpēc ka negribi ietaupīt divas minūtes?
Kad braucu kopā ar pirmo vadu, mums četras mašīnas iestiga,
mēģinot izbraukt caur tiem mēsliem, seržant.
Man izskatās labi.
Nav labi. Tie mēsli, kas apakšā...
Pietiek!
Aizver savu sūkāšanas caurumu!
Ātrāk, Čīta!
Apturi mašīnu, kareivi!
Apturi mašīnu!
Apturi to sūda mašīnu! Bļin!
Ei, jou! Ko es teicu, vecīt?
Čīta!
Velc savu nosēdēto pakaļu šurp un izdabū to vāģi no dubļiem!
Es jūsu vietā tā nedarītu, seržant.
Tieši tā mēs darījām.
Kad atbrauks QRF, viņiem būs tikai grūtāk.
Aizveries un vēro savu sektoru!
Te vajag bredliju ar trosi, seržant.
Tūlīt pat aizveries!
Sapratu, seržant!
Sūdu būšana.
-Velns! -Cepina kā uz pannas, vecīt.
-Tā gribas dzert... -B!
Dabū man to nolādēto bredliju!
Mēs te būsim iesprūduši uz...
Norts teica, ka QRF netiks uz šejieni vēl dažas stundas.
Viņš grib, lai es, Jurijs, Lesings un Himeness brauktu atpakaļ
-un dabūtu bredliju ar trosi. -Jā, ko tu neteiksi.
Tu paliec pie radio, gudreli.
-Nē. Saki, lai viņš iet ieskrieties! -Tiešām?
Jā, tiešām. Saki, lai viņš iet ieskrieties!
-Bautista! -Nāku, seržant!
Aiziet, puiši! Braucam! Kustamies!
-Kas - esi Norta mīļākā? -Nē.
Negribu te četras stundas sēdēt un gaidīt, kad mani nošaus.
Čīta laikam mīl Ameriku.
Jā, mīlu.
Tāpēc tinamies prom no šīs sūda smilškastes un braucam mājās! Nu taču!
Neļauj Nortam tevi par traku dricelēt, ja?
Viņš gribēja teikt: neļauj par traku drātēt.
Ja? Viņam ir liels daikts?
Stulbais kretīns.
Bļin!
Zemē!
Nu velns!
Neuzskrien virsū!
Nu velns! Nē, nē.
Nē, nē. Nē, nē, nē.
To smaku es jau zinu.
Tā ir iekodēta asinīs.
Dūmi ielien porās un katrā dziedzerī.
Ar tiem ir pilna mute...
pat tā, ka tos varētu apēst.
Cita kontakta nav?
Kontakta nav. Neko neredzējām.
Aizbraukšu pēc bredlija.
Aiziešu pēc līķiem.
Ei, atnes maisus!
Kareivi!
Tas bija Lesings.
Mūsu šoferis bija Jurijs.
Mūsu ložmetējnieks bija Bautista.
Un tas...
Un tas... aizmugurē bija kareivis Himeness.
Izcelsim viņus ārā!
Velns! Kapteini... Velns! Man cimdi kūst, kapteini.
Labi. Vienkārši mēģini rokas aizāķēt!
Jā, ser.
Kārtībā.
-Būs labi? -Jā.
Labi.
Atlaidiet!
Mister, mister! Ēdamo!
Mister! Mister, ēdamo!
Ēdamo, mister! Mister! Ēdamo!
Mister! Ēdamo!
Mister! Ēdamo! Mister!
Pēkšņi te vairs nebija nekā interesanta.
Nebija nekā.
Vai tu redzi sliktas lietas?
Jā, mazliet.
Vai cilvēki tiek nogalināti?
Jo ziņās rāda, ka cilvēki tiek nogalināti.
-Hallo? -Jā, mīļā, tepat esmu.
Tu tiksi tam cauri, ja?
Es zinu, ka tiksi tam cauri.
Vai vari mazliet pastāstīt par sevi?
Kā tev iet?
Es sāku strādāt par viesmīli krodziņā Academy.
Tas ir tuvu rajonam, kur, domāju, mums vajadzētu apmesties.
Tev taču patīk ielas pie Lārčmīras, pareizi?
Mīļais!
Jā, mīļā, tepat esmu. Es tikai...
Tev tiešām viss ir kārtībā?
Tikai ilgojos pēc tevis. Tas viss.
Es arī ilgojos.
Es tevi mīlu.
Bļin!
Celies! Velns!
Labi. Nav ievainots.
SVEICAM MĀJĀS, KARAVĪRI!
CETURTĀ DAĻA MĀJAS
Pēc tam, kad dižkareivis Himeness kaujā gāja bojā,
šis karavīrs rūpējās arī par viņa vadu,
kopumā dienot trijos vados un piedaloties vairāk kaujas operācijās...
-Gribu tikt prom no šejienes. -...nekā citi šī bataljona mediķi.
Nejūtu, ka būtu izdarījis ko tādu, kā dēļ ir vērts ieskriet sporta zālē.
Esmu pagodināts pasniegt tev medaļu "Par varonību".
Mans vienīgais īstais sasniegums ir tas, ka nenomiru.
Un tur man tiešām nav nekāda nopelna.
-Apsveicu, kareivi speciālist. -Paldies, virsseržant.
Emilija aizveda mani atpakaļ uz Ohaio, un es ieraudzīju mūsu jauno māju.
Es sāku pa vakariem mācīties skolā, kurā Emilija strādāja,
un dabūju darbu, kur maksāja astoņus zaļos stundā.
To man palīdzēja dabūt Roja brālēns Džo.
Šī kafija ir pilnīgs sūds.
Izlepušie idiņi.
Citiem, izņemot Džo un mani, nebija bijusi darīšana
ar karu, nogalināšanu vai ko tādu.
Viņiem pasaule nozīmēja ko citu nekā mums.
Un pēc atgriešanās Džo kādu laiku bija problēmas.
Es tikai pajautāju, vai tev tiešām vēl jādzer,
redzot, ka tu jau esi ķitē.
-Un es teicu, ka ir. -Un es teicu: nē, nav!
-Velns parāvis! -Bļin!
Apturi mašīnu!
Un viņš nebija vienīgais, kam bija problēmas.
Es nespēju aizmigt. Un, kad aizmigu, sapņoju par vardarbību.
Vai tev viss labi?
Kas notika?
Es dirsu asinis, pirdu asinis un ilgojos pēc miega.
Būtībā es biju skumjš un traks kretīns no tām šausmām, ko biju redzējis.
Pasteidzies, ka nenokavējam!
Jā, mīļā. Tūlīt.
Ei, paldies, ka par šo iedomājies.
Kāpēc mēs vienīgie esam sapucējušies?
Tas nekas.
Nepamanīju.
Visi šie bagātie pusmūža cilvēki, pie velna!
Un pat nevīžo uz teātri uzvilkt žaketi.
-Izbeidz! -Jā, es runāju ar jums.
-Ir problēma, vecīt? -Vai tev ir problēma?
Mana problēma ir tā, ka tu neesi pat tik pieklājīgs,
lai novilktu savu golfa jaku, pirms nāc šurp!
-Lūdzu, klusāk! -Labi, skarbais...
-Ej ellē, mūdzi... -Es tiešām gribu iet prom.
Nē, mīļā, mēs nekur neiesim.
Es tiešām gribu iet prom.
Viss kārtībā, vecais. Nav, ko te lūrēt.
Tas tips ir idiots.
Ņem to jaku un iebāz sev pakaļā!
Stulbais pediņš!
Es gribu iet prom.
Es netīšām sašķaidīju tualetes spoguli, kad mazgāju rokas.
-Nāc, mums jāiet. -Ak kungs!
Mums tiešām jāiet tūliņ pat. Ejam!
Un, kad aizgāju mājās, iedzēru vēl dažus ksanaksus.
Tā bija tā pati nakts, kad Džeimss Laitfuts mēģināja
atnākt ciemos, lai apsveiktu mani ar atgriešanos,
bet viņš tika arestēts par ielaušanos manā mājā.
Sveiks, vecīt!
Ei!
Ei, mosties!
Vecīt, kas par lietu? Kas tu esi?
Bļin, bļin!
Piedodiet...
Tikai tā nebija mana māja.
Sasodītais idiņš bija ielīdis nepareizā mājā.
Kad es aizbraucu uz Irāku, Džeimss bija savainojis celi,
strādājot autoceļu uzturēšanā,
un bija diezgan smagi aizrāvies ar oksikontīnu.
-Es negribēju. -Nāc šurp!
-Piedodiet! -Nāc!
Tu, sasodītais cūka! Ej dirst!
Kad iemaksāju par viņu drošības naudu, Džeimss sāka piestaigāt bieži.
Vecīt, tev viss kārtībā?
Nē, nē. Nē, nav kārtībā.
Palīdzi man!
Velns!
Elpo dziļi!
Dziļi. Jā, tā.
Pēc dažām nedēļām Džeimss palūdza, lai aizvedu viņu uz banku.
Džeimss gribēja, lai viņa vietā parunāju ar kasieri,
jo es mākot runāt, viņš teica.
Velns!
Tad es pārrakstīšu savus čekus uz tevi.
Un tad tu man atdosi skaidrā, ja?
Jo man neļaus atvērt kontu,
jo esmu melnajā sarakstā.
Mans kredītreitings ir galīgā pakaļā.
Nāc!
Nevaru izsniegt naudu par šiem čekiem.
Nekādus dižos panākumus es neguvu.
Kasieris domāja, ka esmu kretīns, jo biju salietojies oksikontīnu,
un es sevišķi necentos slēpt to, ka, pēc manām domām, viņš bija pakaļa.
Zināt ko?
Jūs esat pakaļa, un es gribētu runāt ar jūsu vadītāju.
Es esmu vadītājs.
-Nu, jūs vienalga esat pakaļa. -Ak tā.
-Kungs! -Es esmu kara veterāns, vecīt.
Un jūs pret mani izturaties kā pret nevēlamu.
Es nezinu, ko šajā sakarā darīšu,
bet ir pilnīgi skaidrs, ka jums pret cilvēkiem nav tā jāizturas, kretīn.
Lai jums laba diena!
-Paldies, puiši. -Paldies.
Paldies par palīdzību.
Nu, velns. Naudu dabūji?
Nē, nedabūju nekādu naudu.
Vecīt, tiešām stulbi, ka viss tā iznāca.
Piedod, draugs!
Jā, nu, vienalga paldies.
Nav par ko.
Vai es nevarētu dabūt vēl dažas tabletes?
Viss bija mainījies. Un nekas nebija mainījies.
Problēma bija tāda, ka oksī man tiešām patika.
Tas ļāva man justies tā, ka varēju neņemt galvā nekādu piečakarēšanos.
Kur, ellē, tu biji?
Nē.
Kur tu pati biji?
Tev bija jābūt mājās pirms trim stundām.
Ko tu esi salietojies?
Ko, ellē, tu ņem iekšā?
Es tev pateikšu, ko neņemu...
Tavu piečakarēšanos.
Es neņemu galvā tavu piečakarēšanos.
Apsolīju Emilijai, ka atradīšu labāku veidu,
kā tikt galā ar savām kara sekām, nekā tabletes.
DR. KAUTKĀDS
Vai jums ir bijušas domas par pašnāvību?
Dažreiz jā.
Man liekas: ja es Irākā būtu nomiris...
viņa tagad būtu laimīgāka.
Kādu laiku viņa būtu bēdīga, bet...
galu galā viņas dzīve būtu labāka.
Cik sen esat atpakaļ?
Astoņus mēnešus.
Vai iepriekš jums ir pārbaudīta PTST esamība?
Vai tad mēs to nedarām tagad?
Es mēģināju.
Jūs, puiši, manu lietu nemitīgi pārsūtījāt.
Kāds laikam aizgāja no darba, un nākamais mēģināja tikt skaidrībā.
Nezinu.
Vai lietojat kādus medikamentus?
Ksanaksu.
Trauksmei. Bet tas vairs nepalīdz.
Kāds ir jūsu sāpju līmenis?
Mentālās sāpes vai fiziskās?
Abas.
Uz deviņi no desmit.
Vai esat dzirdējis par oksikontīnu?
Dabiski, ka Emilija bija nikna,
un skaidrs, ka viņas mērs bija pilns.
Jauki.
Šīs tagad būs man.
Jo es ļoti gribu...
Es ļoti gribu atslēgties...
no visa šī sviesta!
Ej dirst!
Kaut es nebūtu tev teikusi, ka braukšu prom!
Uz Monreālu.
Atceries, ka tu nēsāji to balto lentīti ap kaklu?
Tā bija mana fīča.
Jā, man tas patika.
Bet es neredzu, kā mēs jebkad tur varētu atgriezties.
Nē.
Bet es par to neuztraucos.
Jā.
Es arī ne.
Un tā mēs kļuvām atkarīgi.
PIEKTĀ DAĻA
KAIFĪGĀ DZĪVE
Mīļā, kā tev pagatavot olas?
Vai vari šodien izstaidzināt Livīniju? Man pēc desmit minūtēm jāiet prom.
Gribi kulteni vai vēršaci?
Kulteni, lūdzu. Uz grauzdiņa.
Ko - kā sendviču?
Jā, kā sendviču.
Būt narkomānam ir tā, ka vari sevi lēnā garā nobeigt,
bet, to darot, justies kā septītajās debesīs.
Nekas.
Šodien man ir jāpaliek vēlu,
tāpēc tev tur jābūt pirms pieciem, citādi es visu nodarbību neizturēšu.
-Profesors vēl ir prom. -Tiks darīts, mīļā. Turpini!
-Tu teici piecos, ja? -Piecos pēcpusdienā.
-Labi, kundze. -Paldies.
Sākumā teicām, ka paņemsim suni un nebūsim narkomāni.
Tomēr mēs palikām narkomāni, tāpēc nu esam narkomāni ar suni.
Man jāiet.
-Es tevi mīlu. -Es arī tevi mīlu.
Neaizmirsti!
"Redzu sev rokā viņas adīkli un viņas tukšo krēslu, kas viņu gaida.
Dusmīgs un vīlies es raudu"...
Lija? Turpini lasīt! Es aizskriešu uz labierīcībām.
Viss labi?
Protams, nākotne izskatījās slikti.
Radās parādi.
Mans pēdējais veterānu čeks tika ieskaitīts nepareizā kontā. Un...
Es dūru vecākiem sirdī atkal un atkal, un atkal.
Vecie draugi turējās pa gabalu. Jaunie bija gatavi man rīkli pārkost.
Sveiks, Melnais!
Bet vienmēr atkal uzradās heroīns.
Un tas parasti palīdzēja mazliet nomierināties.
Ja tu man varētu aizdot vēl kādus 80...
Piektdien man ienāks veterānu nauda.
Apmet manu siermaizi uz otru pusi!
Nezinātājs varētu padomāt,
ka šis puisis bija Bifs no filmas Atpakaļ nākotnē,
bet tā nebija.
Viņš bija Ripas...
un viņš bija Koks.
Vecīt, vai man to uzlikt uz šķīvja? Izskatās gatava.
Šellij, nāc pēc savas ceptās siermaizes!
Sveiks!
Ko jūs, puiši, darāt?
Gatavojam īpašus saldumus.
Man garšo saldumi.
Drīkstu pagaršot?
Nezinu.
Kā tu domā, narik? Vai viņai vajadzētu pagaršot īpašos saldumus?
Labi, atver platu muti - tūlīt brauks čukčukbānis.
Un visi, ar ko iepazinos, bija kretīni.
Beidz mani čakarēt, vecīt! Vai tiešām neaizdosi man tos 80?
Nezinu, vecais. 80 dažiem ir liela nauda.
Nu taču, vecīt! Lūdzu!
Varbūt. Bet tad tev manā vietā Bakajā jāsatiek viens čalis.
-Labi. -Jāpaņem sūtījums Melnajam.
Melnajam?
-Jā. -Kas man jāpaņem?
Tas ir seifs. Un nedomā prasīt, kas tur iekšā!
Kāpēc? Kas tur iekšā?
Tu esi riktīgs perdelis.
Lūdzu, saki, ka dabūji!
-Kas, ellē, ir tas? -Kas?
Ripas & Koks palūdza viņa vietā pieskatīt seifu.
Tas preteklis?
Es neciešu to pretekli.
Tas preteklis mums aizdeva, tāpēc man likās, ka tā būtu pareizi.
Ir labi?
PĒC 16 MINŪTĒM
Es teicu, ka viņš ir draņķis. Man no šitā ne silts, ne auksts.
Un tu te sēdi, uzraugot viņa seifu, kurā droši vien ir visa labā manta.
Tāpēc mēs pasaucām Džeimsu Laitfutu, kurš agrāk strādāja pie atslēdznieka.
Es neko nedzirdu.
Izdevās?
Jā, un kā vēl. Ģeniāli!
Sit, vecīt!
-Jā, sit! Sit! -Velns!
Saniknojies, mīļais!
Tūlīt būs.
Pie velna!
Ko?
Atver durvis!
Tā ir policija.
Tā nav policija.
Te policija!
Tā ir policija!
Tiec vaļā no narkotikām! Ātri! Pasteidzies!
-Bļin! -Viņi zina par seifu!
Es teicu, ka viņi zina par seifu.
Nezinu, kā, ellē, viņi var zināt par seifu.
-Velns! -Ko tu dari?
-Iztukšoju! -Tā neizdosies!
Velns!
Tā.
-Tā, paklausies! Paklausies! -Jā.
Aizliec rokas aiz galvas šādi, ja? Tā paliec!
Jā.
Izdarīsim to jauki un mierīgi!
Maitasgabals!
Kāds tu esi stulbenis!
Aiziet, taisi vaļā!
Nāc iekšā, vecīt!
Vairoga pārbaude.
Vecīt!
Cik daudz tā sūda tur vispār bija?
Pasaki!
Daudz.
Bļin!
Tu teici, ka esi no policijas, idiot.
Tu tagad mēģināsi to uzvelt man, narik?
Es nebiju vainīgs!
Beidz! Beidz, tu viņu nožņaugsi! Beidz!
Tā, es jums pateikšu, kas notiks.
Melnais uzliks savu melno masku.
-Ko? -Savu melno masku.
-Kādu melno masku? Ko tu... -Melno masku. Sasodīto masku.
Viņš uzliks savu nolādēto melno masku!
Beidz atkārtot! Nezinu, ko tas nozīmē.
Viņš uzliks savu melno masku!
Es nezinu, ko tas nozīmē!
Viņš mūs visus novāks.
Viņš novāks tevi.
-Viņš novāks tevi. -Nē.
Un pilnīgi noteikti novāks šito perdeli!
Un zini, ko tad? Viņš novāks mani.
Ja vien...
jūs man neiedosiet
mežonīgu kaudzi naudas.
Tūlīt pat.
Mums nav naudas.
Mums pat nav suņa barības.
Man ir plāns.
MAN IR IEROCIS
ŠĪ IR LAUPĪŠANA
BANKA
Labi, esam norēķinājušies.
Ak dievs!
Cik daudz tu...
Ak dievs!
Te ir daudz mantas.
Un tas bija iemesls svinībām.
Piedod!
Hallo!
Sveiks! Te Džo.
-Džo? -Jā. Roja brālēns Džo.
Velns. Sveiks, Džo! Kā sviežas, vecīt?
Vecīt, vai tu šodien aplaupīji banku?
Es sēdēšu cietumā, mīļā.
Nē. Nē, re! Te rakstīts, ka aizdomās turamais ir 1,80 m garš ar zilām acīm.
-Esi drošībā. -Jā, bet paskaties uz bildi!
Vai izskatās pēc manis?
Jā, varbūt tev uz laiku māja jāpamet.
Narkomāna lielākā problēma:
kad vien parādās skanošais, tas tiek iztērēts par narkotikām.
Līdz naudas vairs nav. Un, kad narkotiku vairs nav, esi slims.
Šajā brīdī atkal ir jāatrod nauda.
Ej aplaupi vēl kādu banku!
Vai jūtaties labi?
Tikai šķavas.
Klau, man liekas, ka tiešām esat slims.
Nē, ir labi. Tikai visu laiku jāšķauda.
MAN IR IEROCIS
ŠĪ IR LAUPĪŠANA
Nespēju iedomāties, ka kāds veic laupīšanu,
ja nav izmisis.
Laupīšana ir tīrā pazemošanās.
Paldies.
Un mēs bijām pazemoti.
Trakākais, ka 80 % gadījumu
kasieri nemaz neiebilst, ka aplaupi banku.
Protams, ir arī izņēmumi,
kā tā kundzīte Vestsaidā, kura izskatījās pēc Dženitas Rīno.
Vairāk es nevaru dot.
Jūs par mani ņirgājaties?
MAN IR IEROCIS
Jūs taču protat lasīt, vai ne?
Vairāk es nevaru dot.
Bet tas bija fanātisms. Parasti viss ir ļoti civilizēti.
Sveika, mīļā!
Viss kārtībā?
-Kur tu biji? -Bankā. Neko daudz nedabūju.
Sajutos kā kabatzaglis.
Jā, tā ir īstā. Labi.
Kā tas nākas, ka tu vari aplaupīt visas šīs nolādētās bankas,
bet tomēr kaut kā pamanies
man palikt parādā kaudzi naudas?
Velns parāvis!
Jo mēs lietojam stipri daudz mantas, vecīt.
Jums jālieto stipri mazāk, kretīn,
jo, kad esi parādā man, es esmu parādā Melnajam.
Un Melnajam nepatīk, ka viņam paliek parādā.
Laba manta, vai ne? Tiksimies aiz stūra!
Par ko, ellē, tu runā?
Es teicu - man vajag šoferi.
Neko tādu tu neteici.
-Teicu. Es šorīt tev zvanīju. -Nē...
Teicu, ka man vajag šoferi laupīšanai.
Neko tādu es nedzirdēju. Es nekādā banku laupīšanā nepiedalīšos.
Bet tu tikko teici, ka esi Melnajam parādā.
Jā! Tāpēc ka tu esi parādā man.
Klau, tu gribi viņam samaksāt vai ne?
Mums jāapspriež nosacījumi, vecīt.
Nosacījumi ir vienkārši. Es eju un aplaupu banku,
tu gaidi aiz stūra, lai vari atdot parādu Melnajam.
Man šie nosacījumi nepatīk.
-Varbūt būšu, bet varbūt ne... -Tādi tie ir.
Tu, maitasgabals.
Tādi ir nosacījumi!
Nu, nu, Šīna. Es zinu, ka vari labāk.
Tur ir daudz naudas.
Tur piecdesmitnieks ir piesiets virs vieniniekiem.
Es teicu: visu naudu, kas atvilktnē.
ŠTRUNTABANKA
Tam čalim ir pilnīgi vienalga, kas ar tevi tagad notiek.
Es neākstos.
Es pavicināšu ieroci, kad iešu ārā. Tad viņš zinās, ka neatdevi naudu tāpat.
Un tad tu uzreiz būsi labais?
Vai tu cīnījies par šo sūda valsti?
Zini, kādus nosacījumus mēs neapspriedām?
Tādus, kur tu un es esam manā mašīnā un tā sūda policija mūs nošauj!
Tos nosacījumus mēs neapspriedām, stulbais narik.
Kur tu biji? Šodien ir trešdiena.
Tev mani bija jāsatiek pie skolas pirms pieciem.
Piedod, mīļā! Man bija ļoti slikti.
Jā, un tagad man ir slikti. Un man bija jāatceļ stunda,
jo es pietaisīju bikses.
Velns!
Es tiešām ļoti cenšos kaut ko te izdarīt.
Nevis vienkārši...
sēdēt mājās uz dīvāna un ķert kaifu.
-Bļin! -Kas, ellē, ir tas?
-Mīļā, ir labi. -Es to nevaru izdarīt.
Es to nevaru izdarīt.
-Ir labi, mīļā. -Vai tu, lūdzu, palīdzēsi?
Nu panāc! Ir labi. Es palīdzēšu.
Ir labi. Tūlīt. Uzliec žņaugu!
Labi.
Esi gatava?
Es esmu pie tevis. Vai ātrāk, lūdzu, nevar, velns parāvis?
Nomierinieties un ļaujiet mums strādāt!
Mīļā? Es tepat esmu. Esmu tev blakus.
Es tevi neatstāšu, ja? Esmu ar tevi. Ja?
Sieviete, 22 gadi. Agonālā elpošana, zīlītes - sašaurinātas.
-Lūdzu! -Pulss - paātrināts...
Man jābūt te, pie sievas.
Kungs, jums jāiet uz uzgaidāmo telpu.
Jā, es iešu. Bet vai jūs, lūdzu...
-Vai varu palikt piecas minūtes? -Nē, klau!
Jūs te nevarat neko citu kā traucēt.
Kungs, jūs nevarat palīdzēt.
Labi, es eju.
-Ak vai! -Gatavību, celt!
-Nereaģē. -Pārņem elpināšanu!
Piestiprinu monitoru.
-Izdarīsim visu, ko varēsim. -Es nezinu, ko bez viņas iesāktu.
Ja? Izdarīsim visu, ko varēsim.
Emilij, esmu ārpusē, mīļā.
Nomierinieties un izstāstiet, kas notika.
Es nezinu, kas notika.
Nu izpalīdziet man!
Jums jānomierinās un jāizstāsta, kas notika.
Mēs bijām mājās un aizmigām,
un tad viņa pamodās un bija zila.
-Cik ilgi viņa bija bezsamaņā? -Nezinu.
Ko viņa pirms tam lietoja?
-Es nezinu. -Ko viņa lietoja?
Nezinu, kundze. Es tiešām nezinu.
Klau, palīdzēsiet mums - palīdzēsiet viņai. Ko viņa lietoja?
Vai varat man tikai pateikt, vai viņa elpo?
Lūdzu! Esmu mediķis, kundze.
Mēs cenšamies, cik varam, ja? Jums jāpasaka, ko viņa lietoja.
Uzmanību, Dr. Steimen! Dr. Steimen, lūdzu!
Viņa lietoja heroīnu.
Es mīlu tevi.
Zinu, ka tev ir problēmas.
Zinu, ka esi salauzts.
Bet, lūdzu, nesalauz manu meitu!
Ja tu viņu mīli...
tad būsi īsts vīrs un aiziesi prom.
Piecelsies un aiziesi prom.
Vai dabūsi no manis iekšās.
Bļin! Bļāviens!
Bļin!
-Ko, ellē, tu dari? -Pagaidi!
-Vai jūs brauksiet uz Elbu? -Ko, ellē, tu dari?
Kāp autobusā, Em!
-Ko, ellē, tu dari? -Emilij, kāp autobusā!
Es nekāpšu nekādā autobusā!
-Paklausies, Emilij! -Ko tu...
Mīļā, paklausies manī, ja?
-Vai jums viss kārtībā? -Jā, kārtībā.
-Atvainojos. -Neaiztiec viņu!
Jā, kungs. Sapratu.
Emilij, tev jāatgriežas rehabilitācijā.
Es negribu uz rehabilitāciju.
Es gribu būt pie tevis.
Tu nevari būt pie manis.
Tas nav tavs lēmums.
-Tas ir mans lēmums, Emilij. -Tas nav tavs lēmums.
-Nē, tas ir mans lē... -Tas nav...
-Nē, ir! -Tas nav tavs lēmums!
Es gaidīju divus gadus...
kad tu atgriezīsies no tā elles cauruma.
Divus gadus.
Es paliku ar tevi visā tajā ārprātā.
Un es tiešām negribu tā dzīvot viena.
Lūdzu, neliec man tā dzīvot vienai!
Man ļoti žēl... bet es nevaru.
Es tev nederu.
Es nekam nederu.
Man galvā skan troksnis.
Es nevaru...
-Mīļais, izbeidz! -Tas ir tik sasodīti skaļš,
un es nevaru to apklusināt.
Tas pāries.
Kādudien tas... apklusīs.
Vai vari, lūdzu, kāpt atpakaļ autobusā?
Manis dēļ?
Es sakaifošos ar tevi vai bez.
Lūdzu, nedari tā!
Lūdzu, mīļā, vienkārši...
Es sakaifošos.
Tas pat nav pārāk interesanti. Banka ar tevi naudas dēļ necīnīsies.
Viņiem vienalga. Tas ir kā paņemt smiltis no pludmales.
-Bet tā ir kāda cilvēka nauda. -Nē, tā ir bankas nauda.
Vai tev vajag naudu vai ne?
Protams, ka vajag.
Labi. Es varu dabūt daudz vairāk, ja uzbruksim visiem kasieriem.
Bet, lai uzbruktu visiem, man vajag tevi.
Bet, ja mēs laupīsim abi, kāpēc es dabūšu tikai 10 %?
Tāpēc, ka es būšu tas, kurš runās un būs ar šaujamo.
Skaidrs? Ja tu būtu ar šaujamo un draudētu nevainīgiem cilvēkiem,
tad tas būtu cits stāsts.
-Tad dod šaujamo man! -Nē, nedošu.
-Tu teici - ja man būtu... -Vienalga, ko teicu!
Darīsim tā, kā bijām vienojušies.
Apžēliņ! Vecīt, vai vari beigt uzvesties kā galīgs mīkstais?
Pie velna! Ejam!
Nekādu trauksmi! Teicu - nekādu trauksmi.
Kungs, neaiztieciet telefonu! Neaiztieciet telefonu!
Tā, es gribu, lai visi atdod naudu šim vīram.
Neaiztieciet telefonu!
Velns!
Brauc, brauc, brauc! Brauc, brauc!
Kas, ellē, vecīt?
-Kas ir ar tevi? -Sūda nejēga.
-Vecīt, piedod! -Ko tagad darām?
Nav ne jausmas.
Varbūt darām to vēlreiz?
Es varu braukt, un tu ar Ripām varat laupīt.
Tad tagad man jālaupa banka, jo tu esi galīgs mīkstais?
Laupīšana man nepadodas.
Ripas, klau! Būtu trīs četras reizes vairāk naudas.
Nervi galīgi uzvilkti, vecīt.
Nu taču, vecīt!
Labi, bet šaujamais būs man.
-Nē, šaujamā tev nebūs. -Būs gan! Man būs šaujamais!
Un tu esi sūda nariks.
Ar PTST.
BANKA DRĀŽ AMERIKU
Vecīt, kas, ellē, ir ar tevi?
-Laikam klonijs. -Kāds klonijs?
-Man bija uzvilkti nervi, vecīt. -Tu ieņēmi kloniju?
Tikai drusku.
-Nu, tu varēsi to darīt? -Varēšu.
Tu varēsi to darīt?
Varēšu, kretīn! Ejam!
Nolaid!
Tā, visi atdodiet vīru šai naudai!
Tagad!
Velns!
Kas, ellē, ir ar tevi? Atdod man šaujamo!
-Tu ko, vecīt? -Ņem šo, savāc naudu un pazūdi!
-Kundze, nolieciet telefonu! -Zemē!
-Brauc! -Aiziet!
Kas notika? Vai kādu sašāvi?
-Nē. -Kur ir Ripas & Koks?
Viņš mūs uzmeta, vecīt. Uzmeta.
Uz kurieni tu iesi? Ko, ellē, tu dari?
Savāc... Velns!
Visi atdodiet naudu!
Atveriet atvilktnes! Ņemiet ārā! Ātrāk!
Velns!
Nedrīkst viņu atstāt. Viņš mūs nostučīs vienā mirklī, vecīt.
Jābrauc atpakaļ un viņš jāsavāc.
-Nē. -Kā tas ir "nē", Džeims?
Griez mašīnu riņķī!
Velns!
Nedrīkst ieslēgt apbruņotu cilvēku pie pārējiem.
Jums mani būtu jāieslēdz starp abām durvīm.
Kas ir ar jums? Esat bremzēti?
-Džeims, griez mašīnu riņķī! Tagad! -Nē.
Labi. Labi.
Policija jau brauc.
Atveriet durvis tūlīt pat!
Jūs šos cilvēkus esat pakļāvis briesmām.
Ja neatvērsiet durvis, priekšnieks jūs atlaidīs.
Kas, ellē, tas bija?
-Man tas nepatīk. -Vai tu dzirdēji?
Man tas nepatīk, vecīt. Nepatīk.
Tu viņu redzi?
Vai tas ir viņš? Es viņu redzu. Tas ir viņš. Apturi mašīnu!
Vecīt, kāp mašīnā! Nāc šurp!
Ko, ellē, tu dari? Kāp mašīnā tūlīt pat!
Kāp mašīnā!
Velns!
Brauc!
Kas, ellē, ir ar tevi?
Tā ir tikai tava vaina.
Nevajadzēja ņemt tevi līdzi.
Nu velns!
Nu bļin!
-Viņš ir sašauts, vecīt. -Kas, ellē?
-Viņš ir sašauts. -Tu teici, ka neviens netika sašauts.
Uzliec tur kaut ko spiedošu, ja?
Tā. Laid - pataustīšu muguru. Parādi!
Parādi! Pagaidi! Zinu. Zinu, ka sāp.
Tu zini, kā viņam palīdzēt, ja?
Velns, izejas brūces nav.
-Viņš jāved uz slimnīcu. -Mēs nevaram braukt uz slimnīcu.
Džeims, ja neaizvedīsim viņu uz slimnīcu, viņš nomirs!
Mēs tagad nevaram, vecīt! Tu manī neklausies!
Mūs arestēs!
Mēs tikko aplaupījām banku. Vai tu esi jucis?
Viņi tevi ir redzējuši neskaitāmas reizes.
Pieslēdz smadzenes!
Ko darām?
Lūdzu, aizved mani uz slimnīcu, vecīt!
-Aizved mani uz slimnīcu! -Piedod!
Piedod, vecīt!
Čaļi...
Nevaram. Tu zini, ka nevaram. Zini, ka nevaram, ja?
-Ja? -Čaļi...
Ko lai mēs darām?
Lūdzu, vecīt!
Piedod!
Vienkārši brauc, vecīt!
Labi.
Dabū mūs prom no šejienes!
Pilnīgā pakaļā.
Tā arī mēs neuzzinājām, kā viņš tika sašauts.
Bet tas nebija svarīgi.
Laižam!
Ko viņš te dara?
-Ej iekšā! -Ko viņš grib?
Vienkārši ej iekšā, mīļā!
Ja taisies mani nošaut, vai varam aizbraukt kur citur?
Zini...
kaimiņu dēļ.
Es tevi nenošaušu.
Es nedabūšu atpakaļ savu naudu...
ja tevi nošaušu.
Es to vairs nevaru.
-Skaidrs, ka vari. -Nevaru.
Vari.
Savas meitenes dēļ... tu vari.
Man vispirms jādabū skaidra galva.
Ei, zini ko?
Melnais būs mans šoferis, lai varu viņam atdot parādu.
Vai viņš tev aizdeva?
Jā.
Vari man iešpricēt?
Es...
esmu tik nogurusi.
Zinu, mīļā.
-Es gribu, lai ir miers. -Zinu.
Vai iešpricēsi man vēlreiz?
Jā, mīļā. Kad atgriezīšos.
Kad atgriezīšos, mīļā.
Es tevi mīlu.
Es arī tevi mīlu.
Tu zini, kur jābrauc, ja?
Trīs reizes pa kreisi! Kļūdīties nevar.
Būšu ātri. Maksimums divas trīs minūtes.
Nenokavē! Satiksimies autostāvvietā.
Dod man to sasodīto naudu, Vanesa! Pasteidzies!
Stum to šurp! Tagad!
Vanesa, izdari man, lūdzu, pakalpojumu!
Ko tad?
Man vajag, lai nospied trauksmes pogu.
Viss kārtībā. Es tev neko nedarīšu.
Paldies.
Ņem savu...
EPILOGS
Tāpēc esam nobalsojuši par pirmstermiņa atbrīvošanu - nekavējoties.
Paldies, dāmas un kungi. Mans klients ir ļoti pateicīgs.
Paldies.
Liels paldies.
Lai veicas!
PĒC NIKO VOKERA ROMĀNA MOTĪVIEM
Subtitrus tulkoja: Inguna Puķīte