Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VAD ÄR DET SOM HAR DRABBAT OSS?
JA, DET ÄR ETT VIRUS. ETT VIRUS TAR INTE MORALISK STÄLLNING.
MEN DET ÄR DEFINITIVT MER ÄN ETT VIRUS.
ENLIGT SOMLIGA ÄR DET HÄR GUDS SÄTT ATT VÄCKA OSS.
ARUNDHATI ROY PANDEMIN ÄR EN PORTAL
EN DOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Kinesiska hälsomyndigheter försöker identifiera viruset
som har orsakat ett utbrott av lunginflammation i Wuhan.
Vi har full kontroll. Det är en person, hitrest från Kina.
Vi är väl förberedda. Vi har de bästa i världen.
Alltmer tyder på en allmän spridning. Fler nya fall rapporteras in varje timme.
Hela världen behöver vara på tå.
Hela världen behöver agera och förbereda sig för fler sjukdomsfall.
Det gäller att tvätta händerna. Inga konstigheter.
Världshälsoorganisationen bevakar utbrottet dygnet runt.
Vi är mycket bekymrade
över den kraftiga spridningen, de allvarliga symptomen
och den oroväckande obenägenheten att agera.
Det är därför vår bedömning
att covid-19 kan betraktas som en pandemi.
9 896 SMITTADE - 213 DÖDA JANUARI
WUHAN, KINA
När jag vaknade i morse
såg jag att sjukvården i Wuhan var i akut behov av frivilliga
som kan hjälpa personalen att ta sig till jobbet.
Myndigheterna har inte löst pendlingsfrågan under nedstängningen.
VIDEOBLOGGARE
Jag anmälde mig direkt.
Jag ska nu hämta min första sjukvårdare.
Trots att det är nyår är det väldigt stilla i stan.
Det känns inte som nyår.
-Tack! -Ingen orsak.
Vad tidigt du måste gå upp. När gick du och la dig?
-Jag har sovit en timme i natt. -Tack för att du gör det här.
Jag vet inte när det här ska ta slut, för det blir bara värre.
-Fortfarande? -Ja, de bekräftade fallen ökar dagligen.
Dödstalen ökar.
Just det, jag tog med ett N95-munskydd till dig.
-Jag lägger det här. -Tack.
-Tack så mycket. Åk hem och sov nu. -Jadå, inga problem. Hej då.
Det här är sprit.
Jag ska hem till en vän,
eftersom vi inte kan fira nyår med våra familjer i Wuhan.
Gott nytt år! Skål!
Så här ser en nyårsmiddag ut i Wuhan nu.
Annorlunda.
Det här var gott.
TEHERAN, IRAN
Det är en orons tid.
Ta hand om er själva och era familjer.
Lita inte på myndigheterna. De bryr sig inte.
De har varken förutsättningar eller råd att hjälpa er.
Vad är det här? Du ska ju bara hämta frukten.
Kirurgen är redo för operation.
Då så, då ska jag ta ditt hjärta.
-Vad konstigt det här känns. -Ingenting får nudda vid nånting.
-Hur länge måste de här ligga ute? -Vi får läsa på. Inte vet jag.
Farah skriver:
"Det råder panik här också på grund av viruset."
I Libanon?
"Vi har haft fall av smitta. Myndigheterna är förstås inte rustade för en kris."
-Som här i Iran. -Ja.
Påven gjorde förbön via videolänk
för dem som är sjuka och för att smittan ska gå över.
Påven bad också för de läkare och sjuksköterskor
som arbetar i frontlinjen av det här kriget.
Det känns som att nånting glider en ur händerna…
…som man försöker hålla fast vid.
Jag saknar andra människor.
Mycket.
Det är en sån ovisshet och man ser inget slut.
Ingen vet hur länge vi ska vara i karantän.
Men…
…ändå…
…vet jag att det kommer att gå över.
Vi tar oss igenom det här.
LONDON, STORBRITANNIEN
Det känns overkligt.
Dystopiskt.
DOKUMENTÄRFILMARE
Ta lite sånt där grönt.
-Vilket vackert träd, Farah. -Ja, verkligen.
Det här hjälper knappast, men…
…vi gör vårt bästa. Munskydden är slutsålda.
-Det är bättre än inget. -Ja.
EN FÖRÄNDRAD VÄRLD
STORBRITANNIEN NEDSTÄNGT
DU BEHÖVS I KRIGET MOT VIRUSET
London vaknar till dag fyra av en landsomfattande nedstängning
och beskedet att premiärministern testats positivt för corona.
Jag har milda symptom på coronasmitta,
med feber och ihärdig hosta.
Även hälsoministern har symptom.
Jag vill hjälpa till, för jag…
Jag kan uträtta något här. Det är inte min första kris.
Jag har skickat över hundra ansökningar, till alla företag som ännu är verksamma.
Jag erbjuder mig att hjälpa till i vården.
Störst behov är det av lokalvårdare.
Det här är tungt, "sjukhustransportör".
Då fraktar man lik till och från bårhuset.
Det skulle jag aldrig fixa.
Men att städa, desinficera och torka av…
Det blir bra.
Nu har jag fått svar.
Live. Det är märkliga tider. Vi får se hur det blir.
-Jag älskar dig, Hassan. -Och jag älskar dig.
Jag har sökt tjänst som sjukhusstädare.
Nej, du skulle ju bli bonde. Det är mycket ballare.
Ja, det vet jag, men det får bli den som svarar först.
Nej, bli bonde, så kan vi äta vår egen frukt
och bo på en bondgård. Det låter mycket bättre än att städa.
-Jag tar det jobb jag får svar från först. -Okej.
FAVELAN PARAISÓPOLIS SÃO PAULO, BRASILIEN
Invånarna i favelan är skräckslagna inför den förödelse som pandemin kan orsaka
i de folktäta områden som länge försummats av myndigheterna.
Snabba på!
EVENEMANGSFIXARE
Andra till höger.
Paraisópolis är en av São Paulos största favelor, med 100 000 invånare.
Där han står och vinkar.
Vi har aldrig haft nån ambulanstjänst att lita på.
Ta med syrgasen.
Ta det lugnt.
Jag ger honom syrgas på en gång.
Jag vet att det är läskigt, men du måste ta det lugnt.
Kolla hans legitimation, för vi får ta med honom.
Lugn, Igor.
Andas in syrgasen.
Den veckan, då pandemin tog fart här i Paraisópolis,
då var jag hemma med bihåleinflammation som jag åt medicin för.
Det var frustrerande att bara sitta hemma.
-Kan jag köra? -Ja. Vänta… Ja, kör nu.
Så jag blev GPS-navigatör i ambulansen.
Jag hittar bland alla gränder
och känner folk här tack vare mitt arbete i området.
Jag har en 87-årig patient här.
Han är mycket svag och har värk i kroppen.
Okej, jag kommer.
-Tack. -Visst, vi ses.
Det finns nog ingen som är bättre lämpad för det här jobbet än jag.
Tjena. Nåt att göra?
-En patient i säng 17. -Okej.
Hej, hur mår du? Jag heter dr Henderson.
LÄKARE PÅ MIAMIS UNIVERSITETSSJUKHUS
Är du andfådd? Har du svårt att andas?
Inte? Okej.
Egentligen har jag nog övat hela livet
inför den här katastrofen.
-Gör det ont? -Ja.
-Är det svårt att andas? -Ja.
Pandemin har lärt mig
att om man är förberedd behöver man inte göra sig redo.
MIAMIS UNIVERSITETSSJUKHUS
Jag är läkare, jag hanterar kriser
och jag känner till orättvisorna i systemen.
Därför är jag beredd på det värsta.
Han behöver nog opereras akut, men du vet…
-Ja. -Okej.
-Jag ville att du skulle veta det. -Tack.
-Ha det så bra. -Detsamma. Hej då.
Krisen ökar i omfattning.
Myndigheterna måste ta kontroll över situationen.
Om det fortsätter så här blir det som på Elmhurst Hospital i New York.
De har inte…
Jag försöker lämna jobbet på jobbet,
men när jag ser hur myndigheterna agerar blir jag förbannad.
Det är skrämmande att se alla som kommer in…
-Är de yngre nu? -De är yngre, sjukare…
Jag arbetar ju på ett specialistsjukhus för cancer och ögonsjukdomar,
men de patienterna har blivit färre och det har blivit fler covidpatienter.
Det här tar inte slut inom överskådlig framtid.
Det mest påfrestande på jobbet…
…är att dödförklara människor. Man går in där…
-Första gången, som ST-läkare… -Ja, det är tungt.
Den här personen levde nyss, men inte längre.
Och så ska man dödförklara personen. Man kollar alla kriterier.
Bröstkorgen är stilla, pupillerna reagerar inte,
ingen puls, inga smärtreflexer…
Det är så sorgligt när nån dör i ensamhet, utan sin familj hos sig.
Före pandemin dödförklarade jag sällan patienter,
men nu är det en eller två varje kväll.
I söndags tror jag att jag dödförklarade jag fyra patienter.
Det är hemskt. Jag vill inte bli avtrubbad.
Jag tänkte just säga det.
Lystring.
Undantagstillstånd har utlysts på grund av coronaviruset.
Det här är tågstationen i Wuhan.
Det känns overkligt.
Det känns som våra sista dagar på jorden.
Det är så obeskrivligt konstigt.
Det är en spökstad.
VI KLARAR DET TILLSAMMANS
VÄRLDSHÄLSOORGANISATIONEN WHO GENÈVE, SCHWEIZ
-Det här blir min första intervju. -Ja.
Det känns bra att den blir med min kontinent.
Jag vet, jag har bevakat det här.
WHO:S GENERALDIREKTÖR
Dr Tedros, är Världshälsoorganisationen mogen för uppgiften
att bistå världen i arbetet med pandemin?
Vi utlyste globalt nödläge,
vilket är den högsta nivån, den 30 januari.
Då hade de flesta länder inte drabbats än.
Jag var mycket bekymrad. Efter att ha besökt Kina i januari
sa jag att viruset är samhällets fiende nummer ett
och att viruset var farligt, men att vi hade tid att agera.
"Nu gör vi vårt bästa!"
Det var i februari och i början av mars.
Men… nu är det som det är.
Det är en skrämmande situation. Folk bör hålla sig hemma.
Vi har sagt: "Stanna hemma om du är sjuk."
Vi har ändrat det:
"Stanna hemma om du inte mår bra, och ring din vårdgivare…"
Säg bara vad jag ska säga.
-"Stanna hemma om du har symptom." -Det är så det står.
Kommer det ett vaccin?
Vi ska göra allt för att få ett vaccin, men…
Det är så många saker som måste bli rätt.
Alla vill ha ett vaccin, men vi kan inte garantera nåt.
Kan vi gå igenom det första stycket?
"Vi vill alla att det här ska ta slut, men faktum är att det är långt från över."
-Det är tunga ord. Är alla nöjda? -Ja.
Vissa beskriver det som att vi är i stormens öga.
Och det stämmer, för vi koordinerar åtgärderna.
Det enda sättet att få slut på det här är att ta fram ett vaccin.
OXFORDS UNIVERSITET STORBRITANNIEN
Ett påssjukevaccin har rekordet i snabb utveckling. Det tog fyra år.
VACCINOLOG
Pressen ligger inte i själva sökandet,
utan i att undanröja hinder som skulle kunna sinka oss,
att försöka göra allt samtidigt,
och komma på hur vi ska göra det utan att det blir fel.
Vi har utgått från en produkt som vi vet är säker.
Vi vet hur den ska framställas,
vi vet vilken dos vi vill använda
och att den ger önskvärda immunologiska reaktioner. Det har sparat tid.
Hej på er. Det har varit en tuff dag i dag.
Det har uppstått några problem på kliniken och i tillverkningen som vi ska gå igenom.
Min uppgift är att dra igång processen.
Och att ordna finansiering.
Det finns problem att ta itu med, men inga pengar.
Två misstänkta allvarliga bieffekter har rapporterats in i dag.
En person hade två dygn efter vaccinering 40,5 graders feber.
Det är definitivt vaccinrelaterat.
Svårigheten är att man inte vet hur kraftig immunreaktionen behöver vara
för att ge skydd, eftersom vi inte har några vaccin mot andra coronavirus.
För andra sjukdomar kan den processen ta flera år.
-Vi försöker komprimera det till dagar. -Ja, timmar.
Från att inte ha vetat nåt om viruset började vi lära oss om det.
Det som gör mig så beklämd är att när politiken brister
gör det tekniska kunnandet ingen nytta.
Vi kan inte få stopp på pandemin om vi inte vet vilka som smittas.
Vårt budskap till alla länder är enkelt:
Testa, testa, testa.
3 110 786 SMITTADE - 229 579 DÖDA APRIL
Tycker du fortfarande att jag känns varm? Jag började känna av det efter frukost.
När vi kramades kändes du varm.
Ja, jag har känt mig febrig ett tag, och du tycker att jag känns varm.
Värmen kommer inifrån.
Teherans akutmottagning.
Tryck 1 om ni har frågor angående coronaviruset.
Jag känner att det är nåt med mig.
Jag vill prata om mina symptom.
I går kväll… Det var kanske en slags panikattack,
men det kändes som att jag inte fick syre på några minuter.
Har du haft feber?
Nej, ingen feber.
-Hosta? -Nej, ingen hosta heller.
De flesta av symptomen stämmer in
på din halsbränna och magsaftsreflux.
De andra symptomen låter som
att de kan vara stress- och orosrelaterade.
-Nå? -Håll den stilla. Den är jättefin!
Det är din nyårsgåva.
Den är jättefin.
Kyss mig
En sista gång
Och i evighet
När jag söker efter mitt öde
Det har legat tre döda här hela morgonen.
De dog under natten, men än så länge har ingen tagit hand om dem.
Det här är arbetssituationen för läkare och sjuksköterskor.
Jag är mycket orolig för min familj, mina vänner och alla som bor i staden.
Nu har du sett honom. Nu måste du gå.
Jag läste just i vår frivilliggrupp
att nån i Hanyang-gruppen har blivit smittad.
Än så länge vet vi inte om det är en chaufför eller en sjukvårdare.
Men de sätter stopp…
…för allt skjutsande av vårdpersonal för att undvika spridning.
Kolla här, en NHS-bricka.
Jajamän.
"Lokalvårdare."
Den ser falsk ut, men den är äkta.
Jag har aldrig varit så här stolt över att ha fått en bricka.
Vi får se hur det går.
WHIPPS CROSS UNIVERSITETSSJUKHUS
Var är Louise?
Covid-19-avdelning. Tillträde förbjudet, besök förbjudet…
Det är läskigt bara att komma hit.
Det första man ska göra är att gå ut med allt riskavfall.
Det är en osynlig fiende, så jag är livrädd.
Det här har varit hos patienterna.
-Så allt ska rengöras? -Ja, torka så här.
När du är klar lägger du den här åt sidan.
Okej.
Albert är till stor hjälp. Han påminner mig:
"Tänk på din hälsa och din familj. Kom ihåg munskyddet. Tvätta händerna."
Det är viktigt att jag gör rätt.
Genom att städa skyddar jag läkarna och sjuksköterskorna
och ser till att patienterna får vistas i en ren och infektionsfri miljö.
Jag har haft tre pass på sjukhuset hittills.
Det är för jävligt, rent ut sagt.
Jag har fått veta att 400 i personalen är sjuka.
Bokstavligen alla hostar till höger och vänster.
Sjuksköterskorna är överarbetade. De som är på min avdelning…
…jobbar 60 timmar i veckan.
De är frustrerade och trötta.
Och de har ingen aning om vad det är som händer.
Vi har väntat sen elva i går kväll.
Vi är många som väntar här. De säger att det inte finns hjälp att få.
Det finns inga läkare.
Vi är…
Det är så hemskt. Det ska inte vara så här.
Det är bara för hemskt. Ursäkta.
Nu har det allra värsta inträffat.
Man reagerar på rädsla på tre sätt. Det första är handlingsförlamning,
det andra är att fly och det tredje är att ta itu med den.
Nu är Teletubbydräkten på.
Jag är gammal.
INTENSIVÖVERLÄKARE PÅ ALMENARASJUKHUSET
COVID-19-INTENSIVVÅRD
Vi kan ta bort respiratorn och sätta en syrgasslang i näsan.
På den här sidan ligger fyra patienter och där fyra.
En är nybliven mamma. Hon behöver ingen syrgas.
Jag vet vem hon är.
Hon ska flyttas hit bort.
Jag måste få ut en patient som är stabil och frigöra en respirator åt en annan.
-Vi behöver mer personal. -Okej, så…
Mina medarbetare är unga, men inte jag.
Jag är 55, jag fyller 56 i år,
men jag jobbar mina pass oavsett.
Jag kan inte säga åt dem att gå hem, så stannar jag.
Klockan är 11. Allt det här kan sprida smitta till personalen.
Ert arbete är mycket viktigt, det är helt nödvändigt. Vi behöver er.
Jag vet att ni är rädda. Det är vi också.
Det är alla här, för vi har familjer där hemma.
Ni har dessutom mist en kollega.
Just därför vill vi skydda oss.
Ja, men du kan inte komma tre timmar för sent, för då ser det ut så här.
Och som det är nu
utsätter du både dig själv och oss andra för en risk.
Och om vi blir sjuka
så kommer ingen att kunna ta hand om dig och andra när ni blir sjuka.
Om vi inte alla gör vår del i det här så är det kört. Förstått?
-Vi har aldrig haft så många här. -Det blev värre över natten.
Om kurvan höll på att plana ut skulle det inte se ut så här.
Folk borde komma hit och se hur det går
om man inte gör sin plikt och stannar hemma.
Jag har aldrig sett så här många människor dö.
Sjukdomsförloppet är så snabbt, så vi har ingen möjlighet att rädda dem.
Den här pandemin blottlägger brister i folkbildning och sjukvård.
Med bättre folkbildning skulle folk ta det på större allvar.
Så här ser det fattiga Peru ut.
Hej.
Hej, Aldair!
Hur mår han?
Han kan sitta upp lite mer.
Han är för lågt ner. Ska jag hjälpa till att lyfta honom?
Hej, Aldair.
Hur mår du?
Sådär?
Ja, jag förstår.
Högre upp.
Tryck ifrån med benen. Ett, två, tre. Så där ja.
-Har han haft feber? -Ja, i morse.
NATIONALSJUKHUSET ESSALUD
DELHI, INDIEN
Vi testar i lägre grad än de flesta andra länder,
så man befarar att de officiella indiska dödstalen är kraftigt underrapporterade.
-Det börjar närma sig. -Försök att slappna av.
Jag är oroad över utvecklingen i Delhi.
Hur mår du?
Jag mår bra. Ibland bra, ibland hyfsat.
Och barnet?
Det rör på sig.
På dagarna känner jag det inte, men på nätterna gör jag det.
-Det innebär att barnet är aktivt. -Ja, det är det.
Det är bra. Senast låg barnet upp och ner, i sätesställning.
Vi ska göra ett nytt ultraljud för att se om det har vänt på sig.
Okej.
Därefter kan vi bestämma hur förlossningen ska gå till.
Vid nästa besök kommer vi antagligen att få större insikt i hur det ska bli.
-Undvik att gå ut. -Vi går inte ut.
Utsätt er inte för pandemin.
-Tack. -Varsågoda. Sköt om er.
-Då ses vi nästa vecka? -Ja, med resultatet.
-Hur känns det? -Jag blir så orolig av att vara inomhus.
Luckan är öppen. Ta ditt paket och stäng luckan. Tack.
Vi får inte skjutsa vårdpersonal längre, så jag levererar medicin till behövande.
Förhoppningsvis är det mindre riskabelt.
Jag är på väg till Wugangsjukhuset. Jag är snart framme.
Okej, jag väntar utanför grinden.
Jag ringer när jag är där.
Hej då.
Hu Zhigous fru?
-Vem ska ha medicinen? -Min man.
-Är han smittad? -Han är allvarligt sjuk.
-Allvarligt? Men ni andra mår bra? -Bara hyfsat.
-Ligger han på sjukhus, alltså? -Ja.
-Vill du ha skjuts? -Det är här framme.
Men det är tungt ändå.
Hur går behandlingen?
Han mår lite bättre nu. Det här är röntgenbilderna.
Det här är de delar av lungorna som är påverkade.
Kära nån… Vad får han för behandling?
Antibiotika och hormonbehandling.
-Blev han smittad i arbetet? -Ja, han arbetar i öppenvården.
-Okej. -Tack så mycket.
Ingen orsak.
Det måste vara tufft för honom. Ta hand om familjen.
Hej då.
Hennes mans tillstånd är allvarligt, men hon är fortfarande positiv.
Hur ska det här sluta?
Jag känner oro för resten av världen.
Men vad som än händer, tills människorna i vår stad är utom fara igen
ska jag fortsätta frivilligarbeta.
På nätterna är jag läkare.
På dagarna är jag medborgaraktivist och organisatör.
Jag har mycket för mig. För mycket, tycker min fru.
TEATER
-Visst är du läkare? -Ja.
-Var? -Universitetssjukhuset.
-Jag tror att du skrev in mig där. -Det gjorde jag nog.
-Tack. -Ingen orsak.
De flesta som vi hjälper ute på stan i vårt pandemihjälpsarbete
är medelålders svarta män.
Jag kommer sen.
-Okej, doktorn. -Okej.
Krisen blottlägger hur mycket de här delarna av samhället har försummats.
VÄLKOMMEN TILL OVERTOWN
-Hur är det? -Bra, och själv?
-Jag heter Armen. -Tasha.
Är du frivillig här?
Vi öppnade här eftersom folk inte hade nånstans att tvätta händerna.
De fick gå i flera kilometer till en toalett.
Vi öppnade duscharna för deras skull
och för att belysa vad myndigheterna inte gör.
-Okej. -Okej?
-Covid är en svår prövning. -Ja.
Det är tungt. Att bli av med bostaden är värst av allt.
-Får jag en handduk? -Ja, handdukar och toalettartiklar.
Du måste byta munskydd. Det där är för gammalt.
-Här är ett i tyg. Gillar du blommor? -Ja.
-Det matchar ganska bra. -Tack.
-De tror att man kan vifta med trollspöt… -Så är allt löst.
Det vi gör här är saker som countyt och staden borde göra.
De ska behandla folk som människor.
Det lustiga är att Miamis stadskärna ligger där borta.
Det är bara tre kilometer bort,
men den förväntade livstiden är 15 år längre där
än här i Overtown.
Det är ett stick i fingret.
Som sagt kommer det här att visa… Går det bra?
…om du har varit smittad för två veckor sen eller mer.
Jag har så smala fingrar, så stick inte igenom.
-Har du haft några symptom? -Ja.
-Vilka? -Ont i halsen, hosta, diarré…
-Det tar en kvart. -Okej.
Vi får hålla oss till tåls i en kvart.
Om jag är gravid är barnet ditt.
Jag beklagar.
Situationen förvärras. Jag kan föreställa mig hur du mår.
Min telefon har blivit heta linjen för hela området.
Negativt.
Vilken jävla tur.
Du kan slappna av, jag är inte gravid.
Den här gången hade du tur.
Vi behöver en privat ambulanstjänst, för stadens ambulanser kommer inte hit.
Det här blev möjligt tack vare donationer.
Myndigheterna hjälper aldrig favelan. Inte under pandemin heller.
Be nån att möta oss där, så kommer vi strax.
Han måste parkera.
När vi kommer in till dem är det tydligt
att covid är det minsta problemet för en del av familjerna här.
Vänd henne ditåt.
Och huvudet?
Okej, fatta tag här nere.
Vira tyget runt så att det inte går av.
Försiktigt.
Akta fötterna!
Det kommer att bli bra. Vi tar hand om barnen.
Långsamt.
-In i ambulansen. -Var är båren?
Vi har ingen bår.
Det här är inget skämt. Covid är inget skämt.
-Dra hitåt. -Vänta!
Gå ditåt så vi får jämvikt.
Var är hennes legitimation?
Den är härinne. Ta det lugnt.
-Tack för hjälpen, Renata. -Det är bara att ringa.
Jag är här, mamma. Jag är här hos dig.
STANNA HEMMA
Jag har ny profilbild: "Stanna hemma, hjälp vården."
På Twitter skrev jag:
"Det är en ära att få städa på covidavdelningarna.
London är mitt hem sen jag lämnade Syrien.
Det här är det minsta jag kan göra för mina medmänniskor och vårdpersonalen."
Sextioen tusen…
Det handlar inte om antalet, utan om att det viktiga budskapet når ut.
"Stanna hemma, rädda liv."
Jag har länkat till sjukhuset, så att folk kan skänka pengar.
Det har många gillat. Och en länk för att skänka till Choose Love.
Det är en välgörenhetsorganisation som Farah arbetar för.
Det här saknar motstycke.
Jag och mina kolleger har det gemensamt att vi inte är födda i Storbritannien.
Vi har kommit hit som flyktingar från över tio olika länder.
Det är de som håller sjukhusen igång. Min berättelse har blivit viral.
Jag vill uppmärksamma mina kolleger, så jag delar deras foton och berättelser.
Det här är min arbetskamrat Gimba.
Hon är den bästa kvinna jag nånsin har träffat.
Din flickvän kommer att halshugga dig.
Hon har varit avdelningsvärd länge. Hon gör i ordning mat åt patienterna.
-Vet du var min telefon är? -Vad sa du?
-Min telefon. Jag behöver den. -Din telefon är här.
-Och öppna fönstret. -Ja, jag tänkte öppna bakom dig.
-Vill du att jag laddar telefonen? -Nej, den är laddad.
-Det var ju bra. -Tack.
Var är mitt te?
-Du har spillt på golvet. -Förlåt.
Du smutsar ner där jag har städat.
-Vill du att jag sätter teet i halsen? -Nej tack.
Gimba säger inget mer.
En nigeriansk sjuksköterska med covid-19 har hittats död i Brooklyn.
-Var hon från Nigeria? -Ja, men hon bodde i New York.
Hon fick covid-19 och dog i sitt hem.
Jag tror inte det som skrivs på Facebook. Jag tror inte på det.
-Det är annorlunda i USA mot här. -Utan pengar får man ingen vård i Nigeria.
Men när coronaviruset kom till Nigeria
sa staten att man ska få vård gratis.
-I Syrien bombar staten sjukhus. -Nej… Varför det?
För att sjukhusen tar emot patienter som är regimkritiker
och ger dem behandling.
Därför bombar de sjukhusen.
Därför ber jag om Guds förbarmande.
"Förlåt oss. Ha förbarmande över dina barn i hela världen."
För det är fruktansvärt. Aldrig i mitt liv har jag hört om en sån här sjukdom.
Det har jag aldrig.
-Var inte ledsen, Gimba. -Jag är inte ledsen. Jag är arg.
-Varför är du arg? -Jag är upprörd. Det här är inte bra.
Med erfarenhet av hur pandemin har påverkat vår mentala hälsa,
berätta om hur ni har prioriterat egenvård i era liv på senare tid.
Jag har flera olika roller i samhället.
Jag jobbar fortfarande heltid på universitetssjukhuset i Miami
och jag har en samordnande roll i Dream Defenders.
Med så här många kriser på en gång
är det svårt för mig att komma på
när jag ska få tid att tänka på min egen mentala hälsa.
Men när jag känner att jag mår som bäst är när jag är med min familj.
Med min fru och barnen.
Jättegott.
Då kan jag le och skratta och glömma allt det andra för en stund.
-Gjorde jag det? -Ja.
Åt du upp den?
Hon sa ja.
När samhället rasar samman på det här sättet
har vi en möjlighet att bygga upp nåt bättre.
Men det finns också krafter som drar i motsatt riktning.
Jag blev rasprofilerad utanför mitt hem. Som jag tolkade situationen
försökte han provocera fram en reaktion. Jag är glad att jag behärskade mig.
Jag hade kunnat fått en elchock. Eller blivit skjuten.
Han hade inget munskydd. Han var rasande.
Han spottade mig i ansiktet, petade mig i ansiktet.
Min fru kom ut och lugnade honom.
Hon legitimerade sig för att bevisa att vi bodde där.
Min dotter tittade på tecknad film på datorn,
där vi har övervakningsskärmen, så hon såg allt.
På grund av det här duckar hon fortfarande så fort hon ser en polis från bilen.
Hon vill inte att polisen ska se henne.
Hon tror att hon ska bli gripen.
Och…
När en sexåring gör en sån sak,
tar skydd för att hon tror att polisen ska skada henne,
så är hon inte ett oskyldigt barn längre.
Jag hade det hemskt jobbigt i början.
Jag var orolig för hur folk skulle se på mig
när de hörde om min historia.
Men det här var precis när jag hade kommit ut från fängelset.
Jag kom underfund med en sak.
Folk vill inte se andra människor göra nånting bra.
Man är stigmatiserad. Har man gjort något dumt
så vill de att man ska leva upp till den bild de har av en som en usel person.
Hur kan nån som har suttit i fängelse nu hjälpa andra?
Det kan de inte smälta. Det går inte ihop, som olja och vatten.
De accepterar det inte.
Det gäller i synnerhet när det är nån från favelan.
Jag är ingen Moder Teresa bara för att jag nu hjälper andra.
Det är det minsta jag kan bidra med, och det har inte med mitt straff att göra.
Det är likadant för Andy, som är sjuksköterska,
svart, homosexuell och gift med en annan man.
Nu börjar han lipa.
Ja, du vet hur blödig jag är. Jag känner igen mig i det du säger.
Ibland undrar jag hur det blir när allt det här är över.
-Kommer det att gå över? -Vem vet?
Hur blir det att återgå till det normala? Vad är ens det normala?
Jag minns inte ens vad jag gjorde innan pandemilarmet kom.
Exakt.
Vi behöver vara tre under ingreppet.
Du får ansvara för lufttillförseln. Jag ordnar en trakealkanyl.
Hör ni mig, dr López?
Jag behöver en bronkoskopikoppling.
Hej! Hur mår du, Aldair?
Hur mår du?
Vi ska hjälpa dig eftersom du inte kan hosta.
Du ska få hjälp så att du kan andas bättre.
-Har du förklarat det här för familjen? -Ja, jag har pratat med mamman.
Stackars henne.
Hon måste vara förtvivlad. Han är bara 15 år.
Vad vill du göra?
-Han vill ta av den. -Nej.
Nej.
Ner med handen.
Tack.
Vilket lag håller du på, Aldair?
Alianza?
-Universitario? -Universitario?
Allvarligt? Kom igen…
Okej.
Ibland känns det övermäktigt med mängden patienter.
Det är fruktansvärt.
Det är som…
…i filmen Titanic,
när livbåtarna försvinner iväg…
…och man vet hur det kommer att gå för dem som är kvar.
Hallå?
Kära Shohreh, det är Sara.
Hej, Sara. Hur är det med dig?
Älskade vän… Vi är så många som sörjer.
Såg du hur han flög iväg som en fågel?
Såg du hur oskuldsfullt han lämnade oss?
-Älskade vän… -Han var så lågmäld och vänlig.
Vår snälla farbror som var lågmäld och vänlig.
-Och oskuldsfull, det var han alltid. -Ja, det var han.
Och han var så ensam och hjälplös när han lämnade oss.
Han lämnade världen och alla dess ting…
Världen är ur led. Vi går på knä.
Han är i frid. Han har det bra där han är nu.
Han var så snäll och godhjärtad.
-Hej då, vännen. -Hej då.
Älskling.
I er kärleks namn…
…förklarar jag er härmed för man och hustru.
Du kan kyssa din trolovade!
FÖDELSEDAG I KARANTÄN
-Är det gott? -Ja.
Okej!
JAG ÄLSKAR DIG
Hon är så rar, hon är mig så kär.
Jag saknar dig så mycket. Orden räcker inte till.
Jag älskar dig, hjärtat.
Ställ er i en stor ring så att vi får plats för morgonmötet.
Vaccinationer för grupp 4, under 55 år.
Det kommer in fem patienter i taget var 20:e minut från klockan 8.30.
FAS 2 I TESTNINGEN AV ASTRAZENECAS OXFORDVACCIN, SOUTHAMPTON, UK
I den här studien…
FORSKNINGSANSVARIG SJUKSKÖTERSKA
…jämför vi coronavirusvaccinet
med en kontrollgrupp som får ett redan testat vaccin mot hjärnhinneinflammation.
En viss procent av deltagarna i dag får Oxfordvaccinet.
De andra får hjärnhinneinflammationsvaccinet.
1-1-9-7-3-3-8.
Du ska få vaccin. Brukar det gå bra?
-Ja, det tror jag. -Okej.
-Mår du bra i dag? -Ja.
-Några allergier? -Nej.
Du kan få lite ont, rodnad och svullnad.
-Det är helt normalt. -Okej.
-Okej? -Ja.
-Så där. -Okej.
Kan vi ha ett fungerande vaccin till årets slut?
Det får vi reda på genom att göra omfattande fas 3-tester
och vänta och se om folk blir smittade. Först då vet vi om vaccinet fungerar.
Det här är ett första steg mot att få det resultatet i framtiden.
Det är alltså möjligt, men inget vi kan garantera.
Det som kommer att ge resultat är vaccinering,
inte bara att vi har ett vaccin som vi vet fungerar, utan att folk vaccineras.
Det är över 7,5 miljarder människor som kommer att behöva vaccineras.
Det mest omfattande programmet är det vi har med AstraZeneca,
med målet att leverera två miljarder doser på ett år.
Men två miljarder doser räcker inte.
Det var avgörande för universitetet att ha en samarbetspartner
som skulle leverera vaccin till hela världen
och inte bara ett fåtal rika länder.
Vaccinering och vaccin är olika saker.
Att ha ett system och en planering…
COVID-19-ANSVARIG, WHO
…som möjliggör vaccinering, det är avgörande.
De bästa resultaten uppnår man inte på egen hand.
Man tar med alla som kan bidra och arbetar tillsammans.
Folk måste få se det.
Om vi säger att det ska bli rättvist, så måste det bli det.
VD FÖR WHO:S KRISBEREDSKAPSPROGRAM
Det blir en prövning för världssamfundet, för det finns andra krafter som drar.
Om de institutioner som ska göra människor trygga ständigt undergrävs,
då behöver vi fråga: "Vem är det som undergräver dem?"
Antalet smittade ökar och Donald Trump anklagar nu WHO
för att göra situationen värre i USA.
Jag ger regeringen order om att sluta ge pengar till Världshälsoorganisationen
medan en utredning görs om WHO:s del i den grova felhantering…
Jag har utsatts för rasistiska angrepp.
Mina kolleger har tagit emot dödshot så sent som i går.
Men det bekymrar oss inte. Vi tänker inte på oss själva.
Vi tänker på vår värld, där människor dör.
Vet ni vad vi säger på WHO?
Vi behöver vaccin mot covid…
…men vi har inga vaccin mot omdömeslös nationalism.
Vi har inga vaccin mot ojämlikhet och fattigdom.
Om vi inte tar itu med de problem
som WHO redan har identifierat…
…alltså, bristen på samordning och internationell solidaritet,
då kan alla skillnader i hanteringen utnyttjas av viruset.
Och vi måste bekämpa det här viruset tillsammans.
5 950 947 SMITTADE - 384 060 DÖDA MAJ
Sväng höger här.
Det är därborta där det står folk. Akta dig för ambulansen, kompis!
Här.
-Ta med båren. -Hämta båren.
-Var hon kontaktbar? -Ja.
-Blev hon medvetslös nu? -Nej, för tio minuter sen.
-Var är båren? -Den kommer.
Vi tar med henne. Jag behöver hennes legitimation.
Försiktigt.
-Vem följer med? -Hennes syster.
Snabba på!
-Vi åker tillbaka och tittar till mamman. -Det är den statliga ambulansens jobb.
-Varför är vi här, Ricardo? -De är för långsamma.
De gör en utryckning, sen åker de.
Där åker ambulansen.
Vad var det jag sa? De var här och vände.
-Åker de bara? -Ja.
Vi får ingen hjälp av dem.
-Vart ska de? -De drar.
-Hon var väldigt rädd. -Hon hade högt blodtryck.
-Har du mobilen så du kan ta mitt nummer? -Den är på laddning.
Jag skriver det på en lapp.
Hej, här kommer vi igen.
-Du kan vara lugn. -Har du högt blodtryck eller diabetes?
Jag har diabetes.
Jag har mist min syster och min systerson
bara under de senaste sju månaderna.
De dog inom loppet av två månader.
-Ta hand om dig. -Och nu det här.
-Gud vare med dig. Du kan vara lugn. -Tack, vännen.
-Allt kommer att bli bra. -Okej.
Mamma betydde allt för mig.
Hon dog åtta månader efter min bror.
Det var så konstigt. Jag var där hos henne.
Mamma blev sjuk och jag ringde på hjälp,
men det tog tid för dem att komma eftersom det var helg.
Det var under karnevalen, så gatorna var avspärrade.
Ambulansen hann inte fram i tid.
Jag påstår inte att mamma dog på grund av fördröjningen,
men kanske hade hon inte behövt dö.
Det var tungt. Det är fortfarande tufft för mig.
Jag vill inte att andra ska mista sina nära och kära.
Det är svårt. Det är komplicerat.
Det är ett skäl till att jag gör det här nu.
I FRONTEN MOT COVID-19
Hur mår du, vännen?
Jag mår inte bra. Jag…
Jag har inte kunnat sova.
Vad sa din son när han ringde?
-Han är upprörd. -Är han upprörd?
-Ja, mycket upprörd. -Han vill så klart träffa sin mamma.
Jag vill träffa honom också, men jag vet inte när jag får åka hem.
Jag vet.
Om jag nånsin kommer hem.
KÄRLEK TILL VÅRDEN
-Hej. -Hej.
Hur är det? Vi mår bara bra.
Ja, gudskelov gör vi det också. Hur är det med er?
Det är bra.
Vad gör ni?
-Din mamma lagar fatteh. -Vad jag längtar efter fatteh.
Det är lätt att laga.
Jag lagade makloubeh i går. Det blev jättegott.
-Var det gott? -Ja, det var det.
Det var roligt att höra.
Farah åt tills hon stupade.
Men jag hade hoppats att riset skulle bli saftigare och fetare.
-Man ska ha ghee. -Får jag prata med mamma?
-Hej, älskling! -Hur mår du?
-Smaklig måltid. -Jag saknar dig.
Jag saknar dig också.
-Hur är det? -Allt är bra, gudskelov.
-Gud vare med dig. -Gud välsigne dig.
Kära du.
-Vad gör ni, då? -Inget särskilt. Alla jobbar i dag.
Vi ska hem till din syster, så vi har gjort qatayef att ta med.
Då ska jag inte uppehålla er.
-Vi rings sen, älskling. -Ja.
-Hej då. -Hej då.
-Hej då, pappa.
Vi står här vid bron på 11th Street, där staden håller på att riva tält.
Enligt folkhälsomyndighetens nuvarande riktlinjer
ska tältläger inte störas av folkhälsohänsyn.
-De säger att de har rivit tält här. -Ja.
-Vi får hit tält i morgon. -Han behöver ett.
-Vill du yttra dig på presskonferensen? -Ja.
-Okej. Vad heter du? -Keith Williams.
-Kan vi filma nu till sociala medier? -Visst.
Berätta vad som har hänt.
De hänvisade oss till ett härbärge. Det har de gjort tio, tjugo gånger.
-Men vi får ingen hjälp. -Okej.
I de människor jag träffar ute på gatan ser jag min pappa och min bror.
Pappas boendesituation var ostadig under alla år efter att mamma gjorde slut.
Detsamma gällde min bror.
Mår du bra? Har de sagt nåt om hjärnskakning eller så?
-Hur känns det? -Okej.
-Ska jag ta en titt? -Visst.
Då gör jag det.
Aj, vad blev du slagen med?
Det ser faktiskt ut att läka bra.
-När duschade du senast? -I förrgår.
Kom förbi, så kan vi byta förband.
-Har ni kläder? -Javisst. Kan du komma i dag?
Kan du se till att han kommer?
Covid-19 har förvärrat allt som är dåligt med Amerika.
Säkert att du mår bra?
Vi hade nog inte föreställt oss att vi skulle vara där vi är i dag.
Har du hört att det ska bli storm? Visste du inte det?
Med tanke på krisen och lågkonjunkturen
och hur det påverkar icke-vita, så kan man stå näst på tur.
Jag kan bli av med huset. Det ligger alltid en gnagande…
…oro där i bakhuvudet.
Jag vill inte hamna i deras situation,
men om jag gör det så vill jag vara förberedd.
Var ligger covidpatienterna?
Sjunde våningen, samma som förlossningen?
-Nej, den är på våning fem. -Våning fem.
-Vill du sitta ner? -Avståndet, då?
ULTRALJUD
Jag känner mig andfådd.
Oroa dig inte. Slappna av. Längd och vikt?
Jag har hjärtklappning.
Syns det någon blodpropp?
Nej, inte alls.
Moderkakan ser helt normal ut. Blodproppen har nog lösts upp.
Jag har känt mig orkeslös den senaste veckan.
Tillväxten har varit lite dålig. Du ligger en vecka och tre dagar efter.
Så tillväxten ska vi ha ögonen på.
BÅRHUS
Jag trodde aldrig att det här skulle hända.
Sjukdomen tog pappa ifrån mig.
Nu blir han en ängel för mig och min familj.
Ta hand om er. Jag menar det, var försiktiga.
Arévalo behöver intuberas.
-Vem då? -Arévalo.
-Då ska vi informera dem. -Det har jag gjort.
Dr Ceci, jag vill be om råd i en fråga
av medmänsklig snarare än teknisk karaktär.
Min kollega dr Vázquez…
Han är väldigt illa däran. Han håller på att dö.
Vi vill ge familjen möjlighet att se honom,
åtminstone på avstånd.
Det är så tungt. Han är en av oss.
Och så ung, bara 43 år.
Albert sa: "Patient nummer 18 är borta."
"Jaså?" sa jag. Jag förstod inte…
Jag blev glad. Hon hade haft det tufft. "Vad skönt att hon fick komma hem."
"Nej, Hassan. Nu vet du ju att 'borta' betyder borta."
Jag behövde gå in på salen med sopvagnen.
Man ser att nån har dött,
för de drar för draperierna omkring dem.
Och jag hörde…
Jag hörde hur sjuksköterskorna slog in henne i plast.
Hon är död.
Jag har sett tecknen, jag har sett symptomen på krisen.
Vi var inte förberedda.
För vi har ödslat tid och energi på att strida mot varandra.
Jag har sjukhusfobi.
Jag hatar… Alltså…
Jag blev torterad i fängelset. Jag satt på sektion 215.
Det är den militära underrättelsetjänstens ökända huvudkontor i Syrien.
Efter tre dagar där var mina armar väldigt svullna
eftersom de hade krossat mina handleder och brutit armen här.
Armen var bruten… här.
Och mitt vänstra ben var väldigt illa däran.
Jag fick elchocker och blev misshandlad, så det svullnade upp och blev helt svart.
Så efter tre dagar skulle de köra mig till sjukhus.
De tejpade en påse över huvudet på mig och satte mig i en bil,
men jag hittar så bra i Damaskus, så jag förstod var jag var
och att de körde mig till militärsjukhuset.
När jag kom in där fick jag örfilar och slag från alla håll.
Från sjukhuspersonalen också, för att jag var regimkritiker.
Alltså var jag fienden.
De tog in mig på ett rum.
Jag hade verkligen ont och sa:
"Snälla, titta på mitt vänsterben."
De kastade ett öga på det och sa…
Jag minns sjuksköterskans ord.
Han sa…
"Abu Ali, hämta amputationsredskapen."
Jag sprang maraton på den tiden, så jag…
Jag ville inte förlora benet.
Så jag…
Jag började röra mig desperat fram och tillbaka.
Och jag sa…
"Vi kan väl tänka igenom det här innan ni amputerar?
Vi kan väl prata om saken?"
Jag ville bara få prata med nån.
När jag hade gråtit i fem minuter
och bönat om att de inte skulle hugga av mig benet, sa de:
"Vi skämtade bara." Och de gav mig antibiotika.
Men sen när jag blev opererad sa läkaren:
"Om du hade varit kvar en vecka till hade du förlorat benet."
Så jag hatar sjukhus.
De säger att han har dött.
Oj, när då?
-Nån måste ta hans pass. -I morgon är en annan läkare borta.
Nino, för han är sjuk.
Gör mig en tjänst. Jag är på covidavdelningen nu.
Kan du ringa till Belén och ordna ersättare för dem?
Annars har vi inte ens halv styrka i morgon.
Läkare, läkare…
Läkare… En läkare till där borta.
Vi har sju läkare som ligger intuberade här.
Den här skiten blir allas vår död.
-Vad heter den här gränden? -Tavares.
-Har du astmatisk bronkit? -Ja.
-Har du inhalator? -Nej.
Vad gör du då när du får ett anfall?
Mamma sa att hon ska köpa en inhalator, men hon har inte råd.
Jag oroar mig inte lika mycket för när den här pandemin ska ta slut
som för när alla de andra pandemierna ska ta slut.
Jag befinner mig i Overtown.
Den tropiska stormen har nu klassats som orkan.
Det har utfärdats tornadovarning.
Många i Miami och i regionen har inte blivit erbjudna plats i skyddsrum.
De har inte blivit erbjudna tillfällig bostad eller evakuering.
Jag har barn, och smittorisken är stor här.
När jag sa det till vakten sa han att alla här är smittade och ska dö.
Så sa vakten.
Mamma?
Jag har huvudvärk, halsont och feber.
Jag är rädd.
Varje dödsfall påminner oss om
att vi måste stå fast vid våra föresatser.
Sorgligt nog omfattar de här dödstalen
personal inom vård och omsorg.
De vigde sina liv åt att ta hand om andra.
Jag kan i dag meddela att regeringen lanserar ett livförsäkringsprogram
för personal i vård och omsorg.
Vi vill göra allt vi kan för att stötta de familjer som har drabbats.
Regeringen gick ut och sa att anställda i vården…
Om de dör ska deras familjer få stanna i landet på obestämd tid.
De ska få permanent uppehållstillstånd.
Men inte städare, transportörer, avdelningsvärdar och vårdbiträden.
Om en immigrant dör i kampen mot pandemin får familjen alltså ingenting.
Och de riskerar att utvisas.
Det handlar inte om några enstaka, utan om tiotusentals människor.
De som håller vården igång.
Jag har svårt att se rättvisan i det.
Det är orättvist.
Läkare och sjuksköterskor ska inte särbehandlas.
Utan transportörer blir det inga operationer.
Och om ni inte skulle städa här skulle det stinka.
Vi arbetar närmare sjukdomen än läkarna och alla andra.
Det är vi som rengör sängarna och som städar åt de sjuka patienterna.
Det är sorgligt att de inte bryr sig. Vi står lägst i rang. Det är inte rätt.
I myndigheternas ögon finns vi inte, annat än som billig arbetskraft.
Det är det högsta antalet coronadöda under ett dygn i Brasilien.
Det är nu totalt nästan en halv miljon.
Problemet är inte pandemin.
Pandemin är bara ännu en faktor
i allt det som de marginaliserade tvingas leva med.
Jag och min man hamnade på sjukhus.
Jag fick åka hem, men min man hade inte samma tur.
Han gick tyvärr bort. Det har varit tungt för mig.
Närstående stupar i strid.
Vi är inte bara arga, utan rasande.
-Kolla hans… -Kolla pulsen!
-Upp på trottoaren. -Han rör sig ju inte.
-Andas han? -Han rör inte på sig!
Hundratals människor protesterar på Minneapolis gator
som en reaktion på filmen där en polis står på knä på George Floyds hals.
Jag kan inte sluta tänka på det.
Jag frågar mig vad jag kan göra, för jag måste göra nåt.
En man har mist livet i Minnesota.
Någon stod på hans hals i åtta minuter.
Åtta minuter!
Sträck upp höger näve i luften och säg: "Jag kommer från slummen."
-Jag är favelan! -Jag är favelan!
-Jag är mer! -Jag är mer!
Mer än en segrare!
Jag tror på seger!
Det pratas om renlighet, städning och handhygien.
Men vårt vatten stängs av varje kväll.
Delar av området har inget vatten mellan klockan 20 och klockan 6.
Det är klart att viruset sprids.
Covid-19 dödar människor.
Det dödar svarta i högre grad än andra.
Det finns också annat som dödar svarta. Poliser dödar svarta.
Sjukvårdssystemet dödar svarta.
-Svarta liv… -…räknas!
I flera månader har vi arbetat för att hjälpa de mest utsatta i Miami-Dade.
Det stämmer.
Och under tiden blev jag gripen. Jag ska berätta vad som hände.
Vi fick veta att polismannen som rasprofilerade och grep mig
har anmälts för övervåld 12 gånger
och för tjänstefel sex gånger. Vem fan ställer dem till svars?
-Ingen! -Ingen!
Vi ska ställa dem till svars.
Vi ska ställa dem till svars, och hur gör vi det?
Genom att välja in nya människor i vårt rättssystem!
-Svarta liv… -…räknas!
En, två, tre, fyra, fem tusen händer!
Vi är favelornas G10-länder!
-Vi genomför en fredlig demonstration. -Ja, och det uppskattar jag.
-Vi har rätt att fortsätta. -Mina överordnade säger nej.
Vi kräver att få tala med borgmästaren.
Ni får inte fortsätta.
Stanna här. Stanna!
-När vi säger att vi ser! -När vi säger att vi ser!
-Så ser vi er! -Så ser vi er!
Vi har fått beskedet att borgmästaren är upptagen och inte kan ta emot oss.
Herr premiärminister.
Jag heter Hassan Akkad
och jag är stolt över att städa på ett sjukhus
som ligger 1,5 mil från det där ni låg.
Det var vid den tiden jag tog jobbet, för att hjälpa landet i pandemin.
Men i dag kände jag mig sviken, huggen i ryggen.
Jag blev bestört när jag fick höra att ni och er regering har beslutat
att jag och mina medarbetare
som arbetar som städare, transportörer och vårdpersonal…
…och som alla tjänar minimilön, inte ska ingå i anhörigprogrammet.
Så om jag dör i kampen mot coronaviruset
får min partner inte permanent uppehållstillstånd.
Det är ert sätt att tacka oss.
Jag ber er att tänka om och ser fram emot ett svar. Tack.
Det är förnedrande att komma halvvägs och att hejdas
av en fascistregim som vill att folket ska dö.
Tack.
Det är tidigt.
"Sjukhusstädaren satte dem på plats." Vad betyder det?
Jag vände mig till Boris Johnson, och i går ändrade de reglerna.
"Flykting vinner kampen för att familjen ska få stanna om han dör."
Det fick fem miljoner visningar och tiotusentals delningar.
Fyra timmar senare gjorde regeringen en helomvändning.
Nu ska alla ska omfattas av anhörigprogrammet.
Att städa är inte ditt yrkesval, det är ett tillfälligt arbete för dig.
-Men för mig är det mitt liv. -Ja.
Det är mitt jobb, det jag gör.
Men jag uppskattar verkligen sättet som du gör det på.
-Nu gör jag så här. -Ja, vi får ju inte…
Vi får inte kramas. Men förhoppningsvis…
Människor demonstrerar i åtminstone 140 amerikanska städer
efter att en obeväpnad svart man dött av polisens hantering.
Bara svarta fattar hur påfrestande det är
att behöva visa sin duglighet varje dag.
Att behöva visa att man är en god och laglydig människa,
att man är ren, att man har tvättat håret,
att man har köpt sina egna kläder,
och om man har en fin telefon, att man har betalat för den.
Och orden "jag kan inte andas" måste bytas ut
mot orden "jag är här och jag andas".
-Säg deras namn! -Dante Parker!
Säg min sons namn! Marcus Brown!
Vi kämpar för mänskligheten nu
och ber alla i hela världen att stå vid vår sida i den kampen.
STARKARE TILLSAMMANS
FÖRLÅT ATT VI STÖR, VI FÖRSÖKER FÖRÄNDRA VÄRLDEN
Vi står enade, för att hela mänskligheten ska få leva.
Det krävs stora förändringar.
ALDRIG MER
Vi vill ha rättvisa för alla, i Kenya och i hela världen.
-Är detta rättvisa? -Utan rättvisa, ingen fred!
Vi är ett fåtal av alla som kommer att resa sig.
-Vidare! -Vidare!
Vi säger till hela världen att det räcker nu.
-Vi står enade! -Vi står enade!
En milstolpe i kampen mot pandemin nåddes när den brittiska läkemedelsmyndigheten
godkände det coronavaccin som utvecklats av AstraZeneca och Oxfords universitet.
-Hej. -Hej.
Förhoppningarna om ett vaccin har varit enorma.
Vi vet att det är det enda som kan rädda oss ur det här.
-Dansade ni av lycka? -Nej, vi kände mest lättnad.
Det är inte över än.
Det finns tre vaccin som har visat sig vara effektiva, och det är goda nyheter.
Det kommer troligen att behövas fler om vi ska skydda hela världen.
Kan det här vaccinet kan få störst effekt globalt av de vaccin vi har sett hittills?
Det här är långt ifrån det dyraste vaccinet att tillverka,
och det kan distribueras utan att behöva vara fryst.
Det innebär att det kan användas i befintliga vaccinationssystem…
Det jag vill se är ett erkännande av att den här metoden fungerar.
Det kan gå snabbare än förut, och det behöver inte bli dyrt.
Jag skulle gärna se det tillämpas för att lösa andra problem.
Jag hyser stark tilltro till forskning, fast pandemin har visat oss
att forskning bara är en del av lösningen i en folkhälsokris.
Jag ser covid-19 som en tydlig uppmaning.
En uppmaning att vi ska sköta oss.
Som världssamfund.
Covid-19 har berövat oss så mycket,
men också gett oss möjlighet att bryta med det gamla
och bygga upp något bättre.
Jag vill att vi ska se det som en möjlighet.
Det är en kris, men ur kriser föds möjligheter.
82 654 704 SMITTADE - 1 870 924 DÖDA DECEMBER
Ta tag där.
Titta, vad trevligt det är här nu. Det behövs gäster.
Det behövs gäster här.
-Hur mår du? -Jag är rädd.
Håll min hand.
Min ofödda lilla ängel.
Jag skriver det här en vecka innan du kommer till denna vackra, trasiga värld.
Ta mig härifrån.
Jag undrar om du hör mig nu.
Jag vet att det här har varit en svår resa för dig.
Han ger dig en spruta som gör att du domnar av i underkroppen.
En del dagar är jag så orolig.
Orolig för att vi inte ska räcka till, och för att det kanske är fel
att sätta dig till en värld med så mycket lidande.
Det är en liten pojke!
Här är han.
En dag, när du har blivit äldre,
kommer din pappa och jag att kunna berätta om världen du har fötts till.
Din födsel är en stråle av hopp.
Du kan vara med och bygga upp världen igen med kärlek och omtanke.
God morgon. Hur står det till? Vi är läkare. Tack så mycket.
-Oroa dig inte. -Klart jag gör.
-Hur mår ni, tjejer? -Bättre, men jag är trött.
Flera kolleger är sjuka igen.
De tillfrisknade, men nu ligger de på sjukhus.
Jag räknade med att jobba i dag.
Men det är inte så lätt, för jag har haft lunginflammation.
Är det där min lista eller nån annans?
Vi har saknat dig på intensiven.
Det är bara du som kan hålla ordning.
Blev din man också sjuk?
Ja, jag smittade honom. Nej, vi smittades av vår hushållerska.
Du kan ju ana vad jag har tänkt, som ansvarig för intensiven och allt.
Vilken sorts förebild är jag för mina medarbetare? Såna saker.
Att bli smittad hemma!
Men nu är det över.
Hej då, tjejer. Tack.
Sen mammas begravning
har jag undvikit att gå hit.
Här är det.
Kvarteret Körsbäret, sektor 15.
Min bror och mamma är bara nummer nu.
Här står min brors namn.
Vi har ännu inte gjort nån plakett åt mamma.
Till deras nya hem.
Både mamma och Rogério…
När det gick åt helvete för mig var det han som sa åt mig:
"Det är bakom dig nu. Se dig inte om. Fortsätt bara framåt."
Och när det gick åt helvete för mig såg mamma på mig och sa:
"Det här är otroligt, men jag finns här för dig."
Det är därför jag är den jag är i dag.
Jag kan gå härifrån i ro,
förvissad om att det jag gör är rätt.
Precis som du skulle vilja.
-Vilken vacker fågel! -Jättefin!
Vad fin den var!
Den landade så mjukt.
När vi var barn kändes allt så magiskt.
Jag skulle vilja att vi alla lär oss
att se det underbara i vardagen igen.
Som beröringen av våra föräldrars händer.
En omfamning.
Om jag får krama dem jag älskar igen.
-Jag ska skjutsa hem dig, men… -Men vadå?
Vi ska ta en liten omväg. Det är nåt jag vill visa dig.
Det tar inte lång tid.
-Jag tog med dig hit… -Jaha?
…för att jag ville visa dig det här.
Herregud! Herrejävlar!
Va?
Gimba…
Vilken grej, va?
Helt otroligt. Nu börjar jag gråta.
-Jag önskar att jag fick krama dig. -Jag vet.
"Gimba, avdelningsvärd."
Viruset har varit en prövning.
Det har förändrat oss alla.
I början av året trodde jag
att det här skulle bli året då jag fick allt jag önskade mig.
Men det blev året då jag lärt mig att uppskatta allt jag redan har.
Vi ska få höra några ord från dem som vi betjänar på duschanläggningen.
Jag får mer kärlek här inne än ute i Overtown.
Jag ser ljuset i slutet av tunneln nu.
Vi drömmer om att få leva i ett samhälle
där de här åtskillnaderna inte finns.
Att göra det hjälper mig att vara den läkare jag är i dag.
Vi behöver fler som dr Armen Henderson.
Tack för de vänliga orden, Bishop. Jag vill tacka alla våra volontärer.
De gör det här av kärlek. Det är inte välgörenhet, utan solidaritet.
-Och du ska till jobbet i kväll! -Ja, det ska jag.
En applåd för Armen!
Så ska det låta!
Att sträva efter en förändring som vi kanske inte får se,
det är en del av vår tradition.
God morgon.
Hej, Aldair! Hur mår du? Är det bättre?
Kan du äta nu? Har din mamma varit och hälsat på?
Vi kan låta hans mamma hälsa på.
Vi kan ta ut honom. Han smittar inte längre.
-Jag kontaktar henne. -Ja, ta det med henne.
Snart får du komma härifrån. Okej?
Så här.
Så där ja. Ta med honom ut på promenad.
Hej, det är pappa! Jag jobbar. Jag kommer med dina saker sen.
Han kommer klockan sju i kväll.
Det här ser jag fram emot.
Jag är hans pappa, jag såg honom födas.
Pojken min!
Hur är det, vännen?
Lilla vän. Du ser redan ut att må bättre.
Lugn, det här hämtar du dig ifrån.
Mamma är så glad för din skull.
Vi ber för dig hela tiden.
Mamma också, och din lillebror Mateo.
Lugn.
Jag älskar dig så.
Ja, jag älskar dig så.
Det är ingen fara. Jag tog med dina saker.
Det är så skönt när patienterna klarar sig.
Jag tar hand om mina patienter
för att jag önskar att nån ska göra detsamma
om min dotter eller mina föräldrar skulle behöva hjälp.
Jag behöver inget beröm.
Jag vill ha en bättre sjukvård.
Jag vill ha medarbetare som axlar den vita rocken
i vetskap om att det här är vår kamp, vårt slagfält.
Det är här vi måste vara.
Så är det.
Okej, vi går över gatan.
Luna!
Jag vill ha en värld där jag vet att mina barn kommer att må bra
och där andra barn mår bra.
-Håll dig framför mig så att jag ser dig. -Okej.
Fortsätt.
Vi kommer att fortsätta kämpa och göra det vi måste.
Jag kommer.
-Nej, bär henne inte. Hon är en hund. -Hon är trött.
Livet rullar på.
Vi fortsätter att göra det vi gör bäst. Vi står fortfarande upp.
Världen är så liten.
Det är bara tillsammans som vi kan göra världen bättre.
Vi måste komma samman.
Är vi redo för det?
DENNA FILM TILLÄGNAS ALLA SOM HAR DRABBATS AV COVID-19-VIRUSET.
Ibland, i våra liv
Blir smärtan för stor
Och sorgen bedövar
Men ändå vet vi
Innerst inne att sånt
Alltid går över
Du kan komma till mig
När du behöver stöd
Alla behöver nån att luta sig mot
För tänk om mitt problem
Är nåt som du förstår
Alla behöver nån att luta sig mot
Och om bördan du bär
Känns för stor
För dig att bära
Kan du komma till mig
Så bär jag med dig
Det är bara att ringa
Ring mig
Det är bara att ringa
Ring mig
TILL MINNE AV AMELIA FRANKLIN
Undertexter: Karl Hårding