Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det spilte ingen rolle hvor god du var som person
eller hvor godt du tok vare på barna.
Det betyr ingenting.
Du skjønner det ikke selv, for du er for opptatt med å ruse deg.
Jeg mistet alt.
Det er en historie som må fortelles.
Dette er crack.
Tror du det er 80-tallets glamourdop?
Det finnes beviser på store pengesummer og dophandel overalt.
Rapporteringen underbygde stereotypene og historiene.
Denne jenta ble født avhengig av kokain.
Nå er de i skolealder.
En hel generasjon er dømt til døden.
Det er ikke lenger bare ungdomsgjenger.
De er rovdyr.
Dop fikk skylden for alle problemene
som var etablert i samfunnet, men som ingen ville konfrontere.
Vi kan ikke tolerere bruk av dop og doplangere.
Tro meg, denne plagen vil forsvinne!
Vi sliter fortsatt med problemene fra 80-tallet.
Hvorfor?
Fordi reaksjonene var ikke utviklet for å hjelpe de som havnet i trøbbel.
Bare si: "Nei."
Det spiller ingen rolle.
Enten de leverte kiloen selv
eller vendte ryggen til mens andre leverte den,
er de like skyldige.
Crackepoken endret alt ved det svarte samfunnet,
og den endret alt ved Amerika.
Med en omfattende forståelse for ansvaret som følger med deres tillit,
godtar jeg nominasjonen til USAs presidentskap.
Reagan stiller til valg med et løfte om velstand for alle,
et bedre liv for alle, spesielt desillusjonerte hvite velgere.
Sammen kan vi gjøre dette til en ny start.
Hans måte å gjøre det på
var å stimulere et fritt marked for få slutt på fattigdommen.
Vi skal stimulere nye jobbmuligheter for de som ikke har noen,
spesielt i sentrumsområdene hvor de bor.
For de som har mistet alt håp
skal vi gjenopprette håpet og invitere dem med på et korstog
for å gjøre USA storslått igjen.
SAMMEN… EN NY START
På 80-tallet begynte pengene å strømme.
Jeg tenker alltid på Wall Street og Gordon Gekko, spilt av Michael Douglas.
Grådighet, av mangel på et bedre ord, er bra.
KAPITTEL 1 GRÅDIGHET ER BRA
Det er starten på byens gjenkomst.
Du blir optimistisk.
Klubbene fylles igjen.
Det var en livsstil med feiring,
og kokain var en del av livsstilen.
Første gang jeg tok ei stripe kokain,
tenkte jeg:
"Herregud! Hvor har dette vært?"
Det var et glamorøst dop, folk danset hele tiden.
Av og til sov jeg ikke på tre netter. Jeg bare drakk vann og fortsatte.
Det var akseptert i jazzens verden, i popens verden.
Det var elitens sosiale dop.
Mange i min bransje gjør det.
Det er mye press, og de tjener store penger.
-Har du prøvd det? -Et par ganger.
Jeg elsker kokain.
Jeg ville gå ferdig college og tjene penger til å ha den livsstilen.
Filmen Scarface gjorde kokain kjempepopulært.
Vi var på byen og hadde 100-dollarsedler for å imitere Scarface.
Det var en glamorøs greie å gjøre,
fordi rike folk gjorde det.
Kokain var en luksusartikkel.
Det var de som kjørte Mercedes-Benz
og BMW som sniffet kokain.
Det var ikke… Det dopet, pulverkokain,
var ikke tilgjengelig for fargede sentrumsbeboere,
for det var for dyrt.
Vi hadde ikke råd.
Med Reagan kommer økt velstand for fåtallet,
på bekostning av mengden.
Reagan-administrasjonen fjerner støtten for en halv million,
fjerner matkuponger for en halv million, og gratis lunsj fra en million barn.
Millioner lider under ekstrem fattigdom.
Køen gikk rundt tre sider av kvartalet ved jobbsøkerkontoret i morges.
Nesten 8,5 millioner amerikanere er arbeidsløse.
I 1982 hadde USA en av sine høyeste registrerte arbeidsledighet noensinne.
Arbeidsledigheten blant svarte var to ganger så høy som blant hvite.
Folk var forbannet.
Knust glass overalt
Pisser på trappen De bryr seg ikke
Jeg takler ikke lukten og bråket
Jeg har ikke penger til å dra Jeg har ingen valg
Grandmaster Flash og Melle Mel hadde en god skildring
av hvordan det var i sentrumsstrøkene.
Det er som en jungel
Jeg lurer på hvordan jeg holder ut
Det er som en jungel
Jeg lurer på hvordan jeg holder ut
Jeg vokste opp i et fattig nabolag.
Familiene her hadde matkuponger. De betalte ikke for mat med penger.
Det var papirpenger med brune, lilla og…
Det så ut som du var i et u-land
om du brukte pengene på mat.
Vi hadde ikke penger, så ofte var vi barna hjemme alene.
Vi dro på butikken og stjal.
Vi dro til Safeway for å tjene penger på å bære hjem matvarer.
Av og til gikk vi sammen med noen med matvarene deres,
og stakk av med posene.
Det handlet om å overleve.
Av og til måtte jeg bruke jeans som jeg arvet av søsteren min.
Det finnes et bilde av meg fra femte klasse.
Jeg sitter foran sammen med guttene.
Alle har hendene i fanget,
men jeg har mine på skoene, fordi de hadde hull.
Av og til hadde vi ikke strøm eller gass. Vi hadde kakerlakker og mus i huset.
Det var ille.
Vi forstår ikke hvor traumatisk fattigdom er.
Jeg tror at vi gjør hva som helst, med hvilken som helst metode,
for å prøve å unnslippe at vi er blakke og undertrykte.
Fra 1982 til 1984
økte mengden kokain som kom til USA med 50 prosent.
Kokainet ble sendt til Philadelphia og videre til NY.
Tonnevis kom gjennom Florida.
Dopet strømte inn i landet.
Det er mer kokain tilgjengelig i dag enn noensinne.
Sekstitre tonn med kokain kommer inn i USA.
Konsekvensen av tilstrømmingen av kokain,
er at prisen på kokain synker.
På tross av en iherdig innsats,
kommer ulovlig kokain inn i landet i enorme mengder,
og fire til fem millioner misbruker det jevnlig.
Ikke én kubansk sigar kom inn i USA.
Én liten kubansk sigar.
Men du kan ikke stoppe mange tonn med kokain?
Dette skjedde ikke bare på gatenivå.
I kveld skal vi se på invasjonen av dop over grensen.
USA har brukt svært få ressurser på å motarbeide det.
Det kom via Mellom-Amerika og Bahamas,
og det kom via forskjellige ruter og metoder,
med fly, båt og så videre, så det kom fra alle retninger.
Alle var innblandet.
Så slo en bombe ned og berørte hele landet.
Ambulansepersonell fant forfatter og komiker Richard Pryor fortumlet
og med brannskader på overkroppen nær huset sitt i Los Angeles i går.
Det ble rapportert at Richard Pryor fikk brannskader av en pipe.
Han hadde brukt freebase, en kombinasjon av kokain og eter.
Da han tente på, kanskje var det på en sigarett,
eksploderte eteren, og klærne tok fyr.
Dere hadde noen stygge vitser om meg.
"Hva er det?" "Richard Pryor som løper ned gata."
Jeg visste ikke hva freebase var.
Da Richard Pryor tente på seg selv med det,
var det en vekker for mange
om at man kunne bruke kokain på flere måter.
Kokain er et molekyl.
Det heter kokainhydroklorid."
Hydroklorid-delen er et salt.
Du kan ikke røyke det med hydroklorid,
så du må bli kvitt saltet.
Med freebase, fant vi ut hvordan vi fjernet saltet,
så man bare har basen. Det kalles "freebase".
Basen er fri, og den kan røykes. Crack er det samme.
Folk pleide å kjøpe pulver og koke det selv.
Nesten som å være en forsker.
Det krevde mye…
…miksing og…
…veiing.
Jeg fant ut at folk helst ville slippe hele den prosessen.
De ville ha det i solid form.
De kaller det "crack".
KAPITTEL 2 DE KALLER DET CRACK
Den inhalerte kokaindampen går rett fra glassrøret til hjernen.
Det er mer effektivt.
Dopet går rett inn i blodet,
fordi lungene inneholder mye blod,
og man kjenner virkningen omgående.
En crackmisbruker blir høy på fem til 15 sekunder.
Nå kan jeg reise meg og gå til månen.
Jeg kan gå til månen. Nå føler jeg meg bra. Jeg er klar.
Kokain ble gjort mer tilgjengelig ved å lage crack,
og ved å kunne selge det for fem til ti dollar.
Nå hadde fattige tilgang til det man så på som et rikmannsdop.
Det skjedde fort. Plutselig var det 20 crackheads.
Etter å ha kjent rusen én gang, higet de etter den resten av livet.
De fortsatte og fortsatte
for å få den samme følelsen som første gang, men det skjer aldri.
Euforinivået ble mangedoblet.
Effekten er nesten samtidig.
Jeg mangler ord, for det er umulig å beskrive følelsen.
-Det føltes som jeg svevde på en rosa sky. -Det er som en orgasme.
Når du kjenner rusen for første gang, er det gjort.
Fra da av var jeg avhengig, og jeg ville bare røyke.
Alt bare føles…
Bing!
Jeg gikk på high school, og trengte penger.
Jeg skulle bli far, og det var tøffe tider.
Mamma sa: "Skaff deg en jobb."
Hei. Er ikke det Calvin?
-Jeg har ikke sett ham på lenge. -Han har fått seg jobb.
Jeg husker reklamen med Calvin hvor de sier:
"Du kan gjøre som Calvin."
Når du sier det, så er det noe annerledes ved ham.
Ansvaret har gjort ham godt.
Så fint at noen var villige til å gi ham en sjanse.
Jeg lurer på hvor han jobber.
Velkommen til McDonald's. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg så reklamen og sa: "Jeg jobbet der."
Du tjente bare 3,35 dollar i timen. Det var minstelønnen, 3,35 i timen.
I tillegg må du betale skatt av det.
Til helvete med Calvin. Det funker ikke for meg.
En mann sa til meg: "Jeg vet hvordan du kan tjene penger."
Han introduserte meg for crack.
Det lå i små ampuller.
Jeg sa: "Hva er det?" Han sa: "Det er tilberedt kokain.
De røyker det og blir helt gærne."
Han ga meg 100 stykker.
Det var borte på 20, 30 minutter.
Røret snakker.
Går du bort, ber røret deg om å komme tilbake:
"Kom hit. Bruk resten av pengene dine."
Folk kom med en håndfull penger.
"Jeg ville bare ha 20," og de kjøpte 20.
Når jeg hadde lært meg det,
sa jeg: "Han kommer tilbake."
Når kvelden var omme, hadde de brukt opp alt de hadde.
Den første dagen tjente jeg et par hundre.
Da sa jeg: "Dette skal jeg selge. Jeg kan tjene raske penger."
Crack. Overalt hvor du går, crack.
Nesten ingen vil ha marihuana eller kokain.
Det eneste folk selger, er crack.
Da crack kom på markedet, tenkte vi: "Her er det."
Det var dette vi ventet på.
Det var som et gullrush i fattige nabolag.
Politiet brydde seg ikke.
De fleste tenkte:
"Jeg vil bare bli ferdig med skiftet og stikke."
Det var fritt frem, fordi vi visste at vi ikke ville bli arresterte.
Politiet brydde seg ikke.
Folk fra forstedene kommer hit til NY hver fredag kveld
for å kjøpe et lager til helga.
Du kan kjøpe rett fra bilen.
Det var så mange som kjøpte crack, at det var helt utrolig.
Folk satt i bilene og tutet så de skulle skynde seg
å selge til den foran så det ble deres tur.
Det var trafikkork for å kjøpe dop.
Hvor kom de fra?
Jeg bodde i et svart nabolag, 99 % svart.
Har du crack?
Ja, men kanskje i kveld.
Hvite kom, latinoer kom.
Folk kom fra overalt for å kjøpe dette vidunderdopet.
De kommer helt fra New Jersey for å kjøpe dop.
-Hvor kommer de fra? -New Jersey!
Crack ble sett på som et sentrumsdop,
som et urbant problem,
og det innebar at svarte og latinoer brukte og solgte det.
Jeg var crackmisbruket, så jeg visste av erfaring
at avhengigheten krysser alle sosioøkonomiske linjer.
Penger er penger.
Sånn er det bare. Penger er penger.
Jeg driter i om du er to år.
Gir du meg 35 dollar for crack, får du det.
Jeg har sett folk selge crack til sin egen mor.
"Hun må jo kjøpe det et sted. Det kan like godt være av meg."
Vi var gatekapitalister.
Det var det vi var, gatekapitalister som kun var ute etter penger.
KAPITTEL 3 GATEKAPITALISTER
Da heroin og andre midler var på topp, måtte man introduseres for det.
Mafiaen var involvert.
Man kunne ikke bare selge det.
Med crack var det ingen mellommann.
Du trengte ikke godkjenning fra noen.
Du måtte bare stå på.
Var du litt smart, kunne du fikse alt selv.
Har du penger, selv om du er ung,
til å investere i kokain for et par hundre dollar,
kan du enkelt stille deg til på et gatehjørne,
og plutselig kan, spesielt unge menn,
forsørge seg selv og familien, og overleve.
Jeg satte sammen en gjeng gutter på min alder.
Vi hadde to bygninger.
Så tok vi over sosialboligstrøkene,
så ingen kunne selge der med mindre det kom fra oss.
Jeg var ung. Jeg var tenåring.
Jeg forlot Miami i 1984 til fordel for Luftforsvaret.
Da jeg kom hjem for å besøke vennene mine,
var alle sammen, de var 18, 19,
på hjørnet og solgte.
De fortalte hvor mye de tjente på crack.
Er du 18, 19, 20, føler du deg helt sjef.
Alle ville være med.
Barn ble til hovedmenn over natten.
Gutter som hadde vært blakke og gått med brødrenes klær,
kjørte BMW.
En hel økonomi ble bygget rundt crack-kokain.
Jeg var ikke gammel nok til å kjøre, men kjøpte bil med kontanter.
Jeg kunne ikke kjøre.
Jeg kjørte til skolen for å vise meg frem.
"Ja, jeg har kjøpt bil."
Vi gikk fra å tjene et par hundre per dag til tusenvis av dollar.
Jeg hadde penger, klær, smykker og damer.
Det var gøy. Jeg hadde det gøy.
Jeg gjorde som jeg ville. Jeg fikk alt jeg ville ha.
Jeg husker at jeg telte sneakersene mine, og jeg hadde 75 par.
Splitter nye. De ble brukt et par ganger, før jeg kjøpte nye. Det var kjempegøy.
Hundre og femti tusen dollar i kontanter!
Kan vi kaste endollarsedlene, siden vi har 500 000?
Vi kan gi dem til de fattige.
Helt enig.
På den tiden tjente jeg…
Jeg solgte for en million dollar daglig.
Jeg tjente 200 000 til 300 000 dollar
av salg på en million.
Jeg var en av de rikeste i LA. Definitivt den rikeste blant de unge.
Jeg kjøpte et motell, et teater,
et verksted, skraphandel, skobutikk, skjønnhetssalong, dekkhandel.
Jeg hadde 15 til 20 menn rundt meg som var millionærer,
som jeg hadde lært opp.
Jeg gjorde det trendy å selge dop.
Det var så mange som tjente penger,
og alle ville være på toppen.
Misbrukerne var avhengige,
og langerne var avhengige av pengene. Det er problemet.
Håndvåpen, rifler, pil og bue
og til og med en 50-kalibers rifle med panserbrytende ammunisjon.
Ifølge politiet styres cracksalget i Roosevelt av gategjenger,
og de rekrutterer fra high school og middle school.
Mange av de unge mennene er bevæpnede for å overta eller beskytte området sitt.
De hadde halvautomatiske håndvåpen, i noen tilfeller, AK-47-er.
Svært kraftige våpen.
Du gir en ungdom 100 000 dollar,
automatiske våpen og makt.
Du sier: "Du er sjef over fem kvartaler."
Hva vet vel en 16-åring om det?
Crack gjorde at flere fikk våpen. Flere hadde råd til våpen.
Flere begynte å avgjøre feider med våpen.
Du prøver ikke bare å overleve,
du prøver å lykkes i et basseng med haier.
Du må være den største og slemmeste haien.
Likevel kan du bli drept.
De hadde Uzier og Glock-håndvåpen.
Vi ble slurvete, og ting skjedde.
Det var da problemet ble enormt.
Vi tjente så mye penger.
Det var gøy.
Og så… var det ikke gøy lenger.
Volden har økt i takt med dophandelen.
Politiet henter lik hver eneste natt.
Det var seks skyteepisoder rundt kl. 01.00,
og politiet sa det var et blodbad.
Jeg kan ikke telle på ti fingre
hvor mange jeg har sett bli drept.
Det var helt normalt.
Vi begynte å bli ufølsomme når de som sto oss nær, døde.
Nord i Manhattan
står crack-relaterte drap for en drapsøkning på 63 %.
I fjor skjedde det 555 drap i Los Angeles.
Tre hundre og åttisju døde i Los Angeles County.
District of Columbia er landets drapshovedstad.
Politiet var aldri i sentrumsstrøkene.
Det var som i den scenen i The Godfather hvor fyren sier:
"La dem drepe hverandre. De er dyr."
De brydde seg ikke om epidemien.
Om de ikke hadde vært der før, var de der ikke nå.
Prisen på kokain har gått ned.
Økt konkurranse om pengene fører til økt vold.
Mange langere ble ranet og kidnappet.
De ble tatt med til parken, og vi fant dem fulle av duct-teip.
Det var en krig.
Jeg ble skutt i ryggen, noen centimeter fra ryggraden,
og kula kom ut gjennom brystet.
Jeg bestemte meg for at jeg ikke ville dø under et hvitt laken.
Jeg satte meg i en drosje og kjørte til sykehuset.
Hadde jeg ligget der, ville jeg dødd,
fordi jeg hadde indre blødninger i lungene.
Jeg ble kald av å jobbe på gata.
Jeg måtte være tøff,
så ingen skulle tro at de kunne utnytte meg.
Du mister ditt sanne jeg, fordi du må være tøff hele tiden.
Du kan ikke vise svakhet.
Hva vil det si å være svak?
Le av en vits du kanskje ville gapskrattet av før…
Du må bare…
…og holde resten for deg selv.
Kanskje er du på fest.
Du har lyst til å danse, men det kan du ikke,
for andre mordere ser på deg, og da ser du svak ut.
"Han er for følsom."
Noen ble fryktet.
Når jeg sier "fryktet", mener jeg fryktet.
Enkelte ville selv ikke politiet kødde med,
fordi de var bare… De var monstre.
Dette er de samme som du, for noen år siden,
kunne tatt med i kirken. De lot dem være sammen med søstera di.
Før du visste ordet av det, så du dem på bakken, full av kuler,
eller så satt du foran dem på kontoret
fordi de hadde drept noen med kaldt blod.
Fjorten år gamle David Rosario, en gutt med lærevansker,
ble drept av en kule mens han syklet.
Politiet tror han døde i kryssilden til rivaliserende doplangere.
Det var mange begravelser.
Hver gang du gikk forbi et begravelsesbyrå
og så unge mennesker der, visste du det.
Nok et dødsfall på grunn av dop.
Jeg holdt mange minnestunder for ungdommer. Noen i kirken,
mange på lokale begravelsesbyråer i dette nabolaget.
Det gjør vondt.
Man skulle ønske at du hadde svaret, men ofte har man ikke det.
Det er tragisk når en mor sier
at hun tok med sønnen på 9 år i en begravelse,
og gutten sa: "Ikke kle meg som ham med skjorte og slips, mamma.
Jeg vil at vennene mine skal kjenne meg igjen."
En niåring som planla sin egen begravelse sammen med mora si,
i begravelsen til en han gikk på skolen med.
For folk som bodde i disse nabolagene,
var det en grusom tid.
Mange av dem var tett knyttet
til stedene og nabolagene de bodde i.
De kunne ikke bare dra derfra.
De måtte bo i en krigssone.
Folk var redde for å gå ut av huset,
hvor de en gang hadde sittet utenfor og pratet.
Det kunne de ikke nå, fordi skuddene haglet.
Er du redd når du går ut om kvelden?
-Ja. -Hvorfor?
Det er mange crack-langere som skyter.
Jeg holder meg hjemme.
Jeg vil ikke bli skutt.
Jeg går ikke i gatene her om kvelden.
Når jeg kommer inn, låser jeg døra, og her blir jeg.
Innbyggerne trygler.
-Jeg hadde satt pris på… -Om noe kan gjøres.
Kjør forbi, i det minste.
-Ber… -Det gjør meg nervøs.
…om hjelp i nabolagene sine.
Du ser ned og ser et salg, og en politimann snur ryggen til.
En dag jeg var ferdig med et skift og hadde 300 glass med crack,
og politiet kom bort til meg i parken.
Han sa: "Få se hva du har der."
Jeg tenkte: "Nå blir jeg fengslet på livstid."
Jeg vurderte å stikke av, fordi det var over.
Fyren sa…
Betjenten så ned i posen. Det var to av dem.
Han ga meg posen, så på meg og sa:
"Si til sjefen at jeg gjorde deg en tjeneste."
Jeg løp bort til ham og sa: "Du vil ikke tro det.
Jeg ble stoppet av politiet."
Han sa: "Hva mener du? Vi betaler dem. Ut med deg."
Jeg sa: "Mener du det?"
Han sa: "Jobb videre. Vi taper penger."
Sånn fant jeg ut at han bestakk politiet.
Det var så mye penger i omløp, at nesten alle var korrupte.
Hele nabolag ble korrupte.
En lang etterforskning av politiet i New York
har avdekket et nettverk av korrupsjon, dypt i rekkene.
Sju betjenter fra Miami ble anklaget for å ha svindlet andre kokainlangere
for å selge dopet selv.
Fjorten betjenter ble tiltalt
for å stjele dop fra doplangere for så å selge det selv.
På landsbasis ble 351 tiltalt for narkotikarelatert korrupsjon.
Hva stjal du?
Penger, dop og våpen.
Jeg stakk hånda i ei eske med kokain og tok ut to store håndfuller
som jeg la i lomma, før jeg gikk.
Det er enkelt å ta penger og dop fra en langer.
Han står på hjørnet. Han har dop. Han vet at du kan sende ham i fengsel.
I stedet tar du dopet og pengene hans.
Var du redd for at andre betjenter skulle anmelde deg?
Aldri.
Hvorfor ikke?
Det var en blå mur av stillhet.
Politimenn tyster ikke.
Vi visste at de var med på det.
Vi visste at de tok imot bestikkelser, og at de ikke var til å stole på.
Vi visste at de solgte selv.
Det er ikke rart at svarte ikke stolte på politiet.
-Hvor mye trenger du? -Ja, hvor mye?
Gi meg en.
I Bibelen står det om at gresshoppene kom
og samlet seg på hveten, og tok livet av alle avlinger.
-Har du 25? -Hvor mye?
Crack ødela samfunnet vårt.
Her, 20 dollar.
Crack var som et virus.
-Hvor kommer røyken fra? -Som om noe lå i lufta.
Jeg solgte også crack.
Det endret en hel kultur.
-Dette er crack. -Vent litt.
Ja.
Kvartalene var tynnet ut.
Det lå søppel overalt.
Det så ut som en scene fra en George Romero-film.
-Night of the Living Dead. -Greit.
-Glass… -Hvor mange vil du ha?
Jeg bruker crack.
Crack forandret personligheten min.
Hva vil han?
Jeg brydde meg ikke om folk lenger.
-Jeg vet. -Har du to for 20?
Hvor mange?
Jeg falt dypere og dypere, men verken ville eller kunne slutte.
-Hva vil han? -Hva vil du ha?
Jeg begynte å gå ned i vekt.
Midjen er smalere. Skjorta mi er for stor.
-Hvor mange? -Har du 25?
Enkelte prøvde å skjule det først,
men når det ble verre, brydde vi oss ikke.
Hva vil du ha?
Står til?
Jeg har ikke vært hjemme på fire dager.
Jeg har ikke sovet på fire dager. Jeg har spist.
Jeg veier 43 kilo.
-Har du barn? -Ja. Ett. Elleve år.
-Elleveåring? -Gutt.
-Hvor er han? -Med mora mi.
Når så du ham sist?
For halvannet år siden.
-Hva heter han? -Angelo.
-Savner du ham? -Ja, det gjør jeg.
Dopet skilte folk fra seg selv.
Dermed ble de også atskilt fra familien.
Det føltes som om dopet i større grad berørte kvinner.
Jeg hadde en sønn. Han var fem år gammel.
Han ble drept.
Sorgen og raseriet fortærte meg, og
crack ga meg en virkelighetsflukt.
Når jeg brukte crack,
opplevde jeg en slags stillhet.
All skravlingen, smerten, lidelsen,
all sorgen var borte…
…i den perioden.
Jeg jobbet da jeg begynte misbruket.
Jeg hadde nettopp fått min første datter.
Min første leilighet og alt.
Jeg kom hjem fra jobb, hun spiste, jeg sjekket leksene.
"Gå og bad." Så la vi oss.
Det var rutinen vår til jeg begynte med crack.
Det gikk så langt at jeg mistet barna.
Søsteren min måtte ta barna mine.
Min tredje datter var nyfødt.
Og…
…hun kjenner meg ikke.
Kvinner som var mødre og tanter gjorde hva som helst for crack.
Begynte de med det, var det over.
Er du avhengig, trenger du penger.
Menn kunne gi folk juling. Menn kunne rane folk.
Menn kunne gjøre innbrudd. Det kunne ikke kvinner.
Man så kvinner som solgte barnas leker.
Man så dem gjøre det utenkelige, noe de ikke ville ha gjort
om de ikke var ruset på crack.
Jeg måtte ha sex med menn, som en prostituert.
Det er dopet. Du har ikke kontroll.
Jeg har sett kvinner ha sex med tre menn samtidig,
fire, fem menn samtidig.
Hadde de ikke penger, kunne de ta deg med på taket for å ha sex.
Kanskje i heisen.
Samme hvor, var du med, for du ville ha crack.
I nabolaget mitt hadde vi en forlatt van.
Noen av doplangerne de…
Kvinner kom og sa: "Jeg suger deg for én."
Avhengig av hvordan de så ut… Var de helt på kjøret, sa du nei.
Var de i startfasen, ga du dem én,
lot dem gjøre det, og gikk.
Kvinner gjorde det.
Det skjedde meg en gang også.
Jeg så på det som… Noen må gjøre det.
Jeg utnytter det gjerne.
Når du mister en kvinne til dopet,
mister du en mor, en forsørger.
Når kvinnene lider, lider samfunnet.
Mamma!
Ikke ta mora mi!
Mamma! Ikke ta mora mi!
Hvorfor ble samfunnet gjennomsyret
av dette ødeleggende stoffet?
Jeg har hørt om kjemisk krigføring,
og det var som en kjemisk krigføring
mot svarte samfunn.
Hvor kom det fra?
Og enda viktigere: hvorfor?
Dette er en ekstrasending fra NBC.
Fra Det hvite hus, president og fru Ronald Reagan.
Et budskap om narkotika.
Narkotika tar drømmen fra
alle barns hjerter, og erstatter den med et mareritt.
Nancy har vært svært involvert i kampen mot dopmisbruk.
En gruppe barn spurte meg hva de skulle gjøre om de ble tilbudt dop.
Jeg svarte: "Bare si nei."
Vi er LA Lakers, og vi er her for å si At dop dreper daglig
Kokain og crack må gå sin vei
Vi må lære dem å bare si nei!
"Bare si nei"-kampanjen var helt ny i omfang og intensitet.
Det stemmer. Si nei til crack så du kan leve.
Skal du dø for noe, er det ikke dette.
Crack er ikke bare galt. Det kan også være dødelig.
Anti-crack-kampanjen var den største
anti-dop-kampanjen i amerikansk historie.
-Trenger det ikke -Si nei
Bare si nei til dop Overvinn det
Dette er hjernen din.
Dette er dop.
Dette er hjernen din på dop.
Noen spørsmål?
Hva gjør du om du blir tilbudt dop?
Bare si nei!
-Jeg hører ingenting. Høyere! -Bare si nei!
Så flott.
Kom igjen.
Er det slagordet? "Si nei til dop"?
Hva med å hjelpe sentrumsområdene
med problemer hvor de ikke må si nei til dop?
Det er bare politikk.
"Si nei til dop"-kampanjen til Nancy Reagan,
den var… Den føltes veldig hyklersk,
fordi dette skjedde mens regjeringen
vendte ryggen til kokainsmuglingen til USA.
Jeg fikk mesteparten av kokainen fra Nicaragua.
Jeg har fått kokain fra andre kilder også,
men hovedkilden var Nicaragua.
Det var voldelige borgerkriger i Mellom-Amerika på den tiden,
i Guatemala, Honduras, El Salvador og Nicaragua.
USA hadde støttet diktaturet i Nicaragua.
Den regjeringen ble styrtet av Sandinista-bevegelsen i 1979.
Det var en gruppe med venstreorienterte og marxister.
Nicaraguas Sandinista-diktatur,
med støtte fra Cuba og Sovjet,
forfølger ikke bare folket sitt, kirken og motarbeider den frie pressen,
men bevæpner og tilbyr baser for kommunistiske terrorister
som angriper nabostatene.
USA sa:
"Vi tolererer ikke marxister i Mellom-Amerika,"
så de samarbeidet med geriljagrupper,
slik at de kunne motarbeide Nicaraguas marxistiske regjering.
Det var Contras.
De ble matet, driftet og betalt for av USAs regjering.
President Reagan holdt pressekonferanser og taler nærmest daglig.
Frihetskjemperne er i Nicaragua i dag
fordi vi ga dem et løfte.
Han hyllet Contras
som de moralske ekvivalentene til våre grunnlovsfedre.
Skal vi stoppe midlene og gjøre dem forsvarsløse?
Kommer noen til å stole på USA da?
Kongressen vil ikke støtte en borgerkrig i Mellom-Amerika.
Jeg er imot all hjelp til Contras.
Det amerikanske folket ønsker ikke en mer omfattende krig.
Det amerikanske folket vil gi fred en sjanse.
Det er på tide å forkaste administrasjonens støtte til Contras.
Denne støtten oppsto fra bedrag, fra løgner, fra dekkhistorier.
Før vi investerer mer i Mellom-Amerika,
må vi ta oss av folket som bor i dette landet.
Kongressen sier at vi ikke kan bruke føderale midler til å støtte Contras.
Vi kan ikke kjøpe våpen, uniformer og ammunisjon.
Reagan-administrasjonen begynte å se etter andre kilder til midler.
En av kildene ble profitt av salg av våpen til Iran.
USA MISSILER - RAKETTER
Vi begynte å selge missiler og raketter til Iran, ulovlig,
og tok overskuddet på 15, 30 millioner dollar,
til å betale for en ulovlig Contra-krig som Kongressen ikke ville finansiere.
Vi jobbet med piloter som fløy ned forsyninger til Contras.
Amerikanske funksjonærer vendte ikke bare ryggen til,
men samarbeidet med grusomme enkeltpersoner.
Jeg jobbet for Associated Press
om historien om USAs innblanding med Contra-opprørerne i Nicaragua.
Vi hørte stadig historier, og det var bare helt utrolig for meg.
Vi hadde over tre dusin kilder
som beskrev et element av kokainsmugling
av nicaraguanske Contras.
John Kerry hadde nettopp blitt valgt inn i Senatet
da vi publiserte artikkelen vår,
og han sendte noen for å undersøke det.
I dag skal vi fortelle en del av Contra-dophistorien.
Etter våpnene ble lastet av, ble noe lastet på flyet?
Ja. Jeg lastet rundt 17 bager og fem eller seks…
…kasser på en halvmeter på flyet.
Hva var det i bagene?
Cola. Kokain.
Og i kassene?
Kokain.
Det var en enorm skandale.
Det hvite hus var involvert i levering av våpen
til en opprørsgruppe i Mellom-Amerika…
USA
…finansiert av salg av missiler til Iran.
De vendte ryggen til kokainsmugling inn i USA
for å finansiere en hemmelig og ulovlig krig.
Det var en perfekt mal for dopsmugling.
Når du sendte våpen til Mellom-Amerika,
kunne du laste av våpnene og laste på bager med kokain,
og fly tilbake til USA.
Contras tjente på det.
Smuglerne tjente på det.
Det var en hyggelig avtale som fungerte for alle,
bortsett fra folket.
Enten så Reagan-administrasjonen den andre veien,
visste om eller samarbeidet med dopsmuglere
i sin søken om å styrte Sandinista-regjeringen.
Målet var å overvinne kommunismen i Mellom-Amerika,
og om det innebar at dop kom inn og USAs ungdom brukte det,
så var den prisen verdt å betale.
Bias kommer for å ta ballen.
KAPITTEL 6 MEDIEOPPSTYR
Bra jobbet av Lenny Bias! Han scorer og…
Et stort vendepunkt
var Len Bias, en basketstjerne på University of Maryland.
Bra mottak. Adrian Branch. Bra pasning til Bias!
Alle i Washington visste hvem Len Bias var.
Folk elsket ham. Han var en tiltrekkende og skikkelig fyr.
Bias på linjen, via Hale, tilbake!
-Du store! -For et skudd!
Hans store rival var fra North Carolina.
Michael Jordan er på Len Bias.
For et spill. Dobbel! Han scoret.
To av landets beste utøvere,
Både Michael Jordan og Bias hopper opp,
men Bias henger lenger.
Drømmen hans var å spille for Celtics.
Boston Celtics velger
Len Bias fra University of Maryland.
Førstevalget deres var Len Bias.
Han dro tilbake til hybelen på University of Maryland,
og fester med vennene sine.
Send noen så fort du kan.
Det er ingen spøk.
Vi gir ham munn-til-munn.
Dette er Len Bias.
Dere må gjenopplive ham.
Han kan ikke dø.
Send noen, fort.
En lokal suksesshistorie tok en tragisk vending i morges.
Len Bias, basketstjernen fra Maryland University,
på vei til å bli en Boston Celtic,
døde av hjerteinfarkt i dag
på Leland Memorial Hospital.
Politiet var sjokkerte over Len Bias' dødsfall,
og ble enda mer sjokkerte da de hørte at crack var involvert.
Politiet sier at saken er "mistenkelig",
og det er alt de vil si.
I kveld rapporterer NBCs Jim Kaiserski
at Len Bias-tragedien fremmer budskapet om at kokain dreper.
BIAS KAN HA TATT CRACK RETT FØR HAN DØDE
Da mediene fikk nyss i historien, antok man at Bias hadde røyket crack…
BIAS RØYKTE EN REN FORM AV DOPET
…og at det var dødsårsaken.
Han ble en slags frontfigur for crack,
og det åpnet for en ny diskusjon.
Pressen hadde fått tak i "crack".
Nå hadde historien tatt en ny vending.
De sa ikke bare at han røyket crack, men også at det var første gang.
"Så farlig er dette dopet," sa de.
BIAS' BEGRAVELSE
Under Bias' begravelse sier Jesse Jackson:
"Dop har tatt flere svarte liv en tauene til Ku Klux Klan."
Uken etter var det Don Rogers, cornerback for Cleveland Browns,
som døde av en kokainrelatert årsak.
De hevdet at det var crack.
Dette var historien.
"Det er en epidemi hvor unge, svarte menn,
idrettsutøvere, dør av kokain."
Over hele landet sa folk: "Kokain."
Pressen gikk av skaftet.
Crackproblemet er en krise som sprer seg over hele landet.
To ord som stadig ble brukt for crack, var "epidemi" og "pest".
"Dopepidemien er like farlig som terroristene vi står overfor.
Det er alvor. Det er en epidemi som dreper."
Litt av det som ble sagt til komiteer i Huset og Senatet…
Det ble brukt til å skremme folk.
Politikerne og pressen brukte det for å skremme folk, og det fungerte.
Stoffet tømmer lommene dine for penger,
får deg til å selge klokken din og klærne dine…
Eller drepe mora di.
Hvis jeg vil vise dopproblemet,
send kamerateamet til Martin Luther King Jr. Avenue,
så viser vi unge, svarte menn
som sitter på en trapp eller står foran en butikk.
"Der er crackproblemet. Der er de!"
Det CBS News kalte crackgata
strekker seg inn i byer og steder i hele landet.
Los Angeles-gjenger har gjort crack til en franchise i mer enn 25 byer.
Byer så usannsynlige som Omaha, Kansas City og Denver.
Selv York, Pennsylvania. Gjennomsnitts-Amerika.
Pressen laget oppstyr rundt crack og innvirkningen av det,
hvem som brukte crack og hvor.
Politiet i Kansas City leter
etter en kvinne som byttet spedbarnet sitt mot crack verdt 20 dollar.
Gutten på fire måneder er overlatt til barnevernet.
Vi ser stereotyper om patologien til svarte kvinner,
og svarte, fattige mødre, som blir satt i sammenheng med crack.
Crackpesten har en ny og skremmende dimensjon,
skaden den volder barn av crackmisbrukere.
I dagens program, kokainbarn.
Spedbarn født av mødre som misbruker kokain.
Mora hennes var så stein under fødselen
at hun ikke visste det før dagen etter at hu hadde født.
Greia med crackbabyer ble basert på et dokument skrevet
av Ira Chasnoff, en barnelege i Chicago.
Ira Chasnoff antydet at
det oppstå enorme skader etter kokaineksponering før fødselen.
Forskningen hans, basert på 23 babyer,
kunne ikke og burde ikke ha ført til
oppstyret og rapporteringen som oppsto.
-Dopbabyer… -Kokainbabyer…
Crackbarna er nå i skolealder.
Det var store oppslag
i alt fra New York Times
til "Crackbarn" i TIME Magazine.
Du hørte overskrifter som:
"Crackbabyer: Mamma er den største trusselen."
Artiklene hadde bilder av svarte barn.
Det er vanskelig å prate om det, for det var bare vås.
Ting ble presentert som ekte informasjon.
Det spilte en stor rolle i begrepet "crackbabyer".
Nå vet vi at det var en løgn.
Det var ingen epidemi.
Ett hundre tusen crackbabyer blir født hvert år.
De er skadet for livet.
En potensiell skrekkhistorie når disse barna når skolealder.
Om noen år kan disse barna utgjøre hele 60 % av elevene
på enkelte sentrumsskoler.
Kun to til tre prosent av barna som ble født i denne perioden
viste seg å ha kokain i systemet sitt.
Det var et større problem at mødre misbrukte alkohol og marihuana.
Det var det som ble solgt til folket,
og det introduserte en ny kriminalisering av svarte kvinner
som allerede bodde i utsatte nabolag.
Barnefaren forlot meg, og jeg følte meg alene og isolert.
I denne perioden
fortalte jeg legen min at jeg hadde et problem med misbruk.
Han sendte saken min til politiet.
Selv om hun var ærlig om misbruket
i håp om at helsevesenet kunne gi henne behandlingen hun trengte,
ble hun arrestert og siktet for barnemisbruk
og forsyning av dop til en mindreårig, som om hun var en doplanger.
I fjor ble en kvinne dømt for å ha gitt kokain til en mindreårig,
via navlestrengen.
Flere andre stater prøver på det samme.
Vi tror det var første gang en aktor
siktet en kvinne for å ha gitt dop til spedbarnet sitt
innen 60 sekunder etter babyen ble født,
men mens navlestrengen ennå var tilknyttet.
De hadde ingen direkte beviser på at noe ble overført.
Så hva ble straffet? Hva var forbrytelsen?
Jeg fødte to friske barn.
På tross av myten og den vitenskapelige feilinformasjonen.
Familien min ble splittet.
Barna mine ble sendt til en slektning i en annen stat.
Det var knusende.
Dommeren forsto ikke avhengighet.
Hun hadde ikke et valg, hun hadde ikke kontroll.
Hun ba om hjelp.
Den hjelpen ble aldri tilbudt henne.
Den fantes ikke da hun spurte.
På samme tid startet den hvite sykepleieren Shirley Brown
ved medisinsk universitet i South Carolina
doptesting av sine svarte pasienter.
Hun sjekket alle gravide, svarte kvinner for kokainbruk.
Vil du fortelle hvor du får tak i dopet?
Kjøper du det? Bytter du det mot sex?
Hvorfor spør du om dette? Hvem skal du gi svarene til?
Svarene er til meg.
Hun ga informasjonen til politiet,
og ga politiet tilgang til kvinnene så de kunne ta dem ut av sengene,
enten mens de var gravide eller rett etter fødselen,
mens de fortsatt blødde etter fødselen.
Den var en innsats for å kriminalisere svarte kvinner.
Man kan kriminalisere svarte kvinner, eller alle kvinner,
ved å si at hun skader barna. Det var det de gjorde.
Sheryl! Kom igjen!
Hold babyen unna gata.
Snart blir hun påkjørt.
Har du cola? Har du rock? Jeg kan suge deg.
Hold babyen unna gata.
Populærkulturen fikk med seg tanken om
at det var patologiske svarte kvinner som brukte crack,
som elsket crack mer enn barna.
De ga henne ikke dimensjon, selv når de fortalte historien.
Hun dukket opp ingenstedsfra,
en taper som røyket crack og overså barna.
Det er alt vi vet om henne.
Her er en historie om ei jente Som solgte seg på gata
Kanskje er det mora di Men ikke le
Mora di går på crack
Ikke mora mi
Mora di går på crack
Dere lyver
De som røykte crack ble bakvasket,
og man ga inntrykk av at de hadde mistet kontrollen
fordi de brukte dette stoffet.
"De misbruker dette stoffet, så de fortjener ikke hjelp.
Vi kan se bort fra dem."
Derfor er det så farlig.
Mora di går på crack
Mora mi fikk juling
Mora di røyker crack
For hun er et crackhead
Sier du at noen røyker crack, trenger du ikke å snakke om noe annet.
Du slipper å snakke om arbeidsløshet.
Du slipper å snakke om en som ble seksuelt misbrukt
og doper seg for å glemme. Du slipper å snakke om noe.
Du kan forkaste det.
Vi ble enige om at noen bare kunne forkastes.
Det skjedde rett under nesen vår.
Siden crack dukket opp, har tusenvis av innbyggere i Bronx
kjempet for økt politibeskyttelse
for å få doplangerne ut av nabolagene.
Bort med dopet! Frem med håpet!
I Florida protesterer folket mot dop
og for økt polititilstedeværelse, for å gi langerne en beskjed.
Bort med dopet!
Svarte sier at noe må gjøres.
Crack dreper!
I Miami, på forespørsel fra kirke- og borgergrupper,
har politiet innført motorsykkelpatruljer mot crack.
-Er du glad for å se dem? -Ja.
Noe må gjøres.
Hei, langer! Du!
Svarte langere følger med deg.
Hei, langer! Du!
Folk var redde. De visste ikke annen råd.
Når du er omringet av så mye vold,
så mye grusomhet…
Tyr de til det de tror vil få slutt på galskapen.
Jeg skulle gjerne lånt burene til Ringling Brothers
og buret langerne inne og plassert dem i alle nabolagene
så barna kan få se avskummet.
De er avskum.
Vi hadde et kongressmedlem fra Harlem, Charlie Rangel,
og han sa til Reagan:
"Du gjør ikke nok for de svarte. Du blåser i oss."
For å vinne en krig,
må du ha ressurser, og ressurser koster penger.
Det hersker ingen tvil om
at folket er villige til å betale for det.
Lås dem inne, få dem bort.
Det var ingen tvil om at folket var enige.
Og ministerne laget kvalm for politikerne.
"Hvorfor har vi valgt dere? Hvorfor er ikke gatene trygge?"
Du kan kjøpe crack, men ikke melk.
Send dem i fengsel for livet.
Bort med crack! Vi vil ha bygningen tilbake!
Bort med dop! Bort med crack!
Det var galskap.
Foreldre ville fengsle sine egne barn
fordi de solgte dop.
Folk må si ifra, som vi gjør.
Vil de få bort dopet, må de si ifra.
Samfunnet mener at det er galt,
politikerne, republikanere og demokrater, mener det er galt.
Det var en politikers våte drøm.
Grådige drittsekker tjener millioner.
Barna våre vil eksponeres
for det grusomme stoffet kalt crack.
Kokain pleide å være for de rike.
Nå kan det kjøpes for ukelønna.
Det er 1986.
Det blir valg snart.
Alle medlemmene i Representantenes hus vil gjenvelges.
De sier:
"Krigen mot dop er en mulighet til å snakke om hvor tøff jeg er."
Husets taler er Tip O' Neill.
Han sa: "Jeg vil ha et omfattende lovforslag mot dop.
Han vil ha det gjort på fire uker,
så medlemmer kan stille til valg med det de har oppnådd.
Med hvor tøffe de har vært.
Hvordan pesten kan stoppes.
Hadde jeg bestemt,
ville jeg sendt alle doplangere til Alcatraz,
på livstid, uten besøksrett.
Folket vet ikke
hvor lang tid det tar før et lovforslag introduseres til det godkjennes
av Huset og Senatet og signeres av presidenten.
I Washington kan det ta mange år.
Tip O'Neill vil ha det gjort på fire uker.
I den tidsrammen, i den siste uka, kommer det frem:
"Vi skriver ned minimumskravene og dømmer doplangerne".
Det er en stor glede å kunne signere en lov
som gjenspeiler forpliktelsen til folket
og myndighetene til å bekjempe dopets ondskap.
LOV MOT NARKOTIKAMISBRUK
Det var den mest urettferdige føderale loven noensinne.
Den har et kokainforhold…
Hundre gram gir deg en viss dom,
og ett gram med crack gir deg samme dom.
En sukkerpose på restaurant er ett gram.
Det er bittelite.
Fem sånne poser med crack gir deg minst fem år,
opptil 40 år med den nye loven.
Fem gram med crack, 500 gram med pulverkokain,
samme straff.
Mange tenkte: "Det må skyldes
at Kongressen trodde crack var 100 gang farligere en pulverkokain."
Nei.
Det skyldes at dette ble skrevet i all hast.
Så raskt at vi ikke tenkte på det vi prøver å oppnå.
Det var en stor feil.
Det var feil på feil på feil.
Det skjedde i 1986.
Loven var rettet mot "selgere".
I 1988 utvidet de loven
til å inkludere alle som hadde crack-kokain.
Avgjørelsen i lovgivningen fra 1988
om å knytte en obligatorisk minimumsstraff
til besittelse av små mengder crack-kokain,
var en del av et større skift og en avgjørelse
som ble tatt av Reagan-administrasjonen
til å kriminalisere dopmisbrukere,
og spesielt for å kriminalisere de som misbrukte crack.
Tanken på den tiden var at…
…crack… ble misbrukt…
…mer åpent blant de svarte,
og kokain var et hemmelig dop
som folk fra middelklassen brukte som ikke skadet noen.
De ranet ikke og de drepte ikke.
Hvis man konsentrerte seg om hvor samfunnet led mest skade…
Det var for mye. Det var åpenbart for mye.
Det fantes ingen begrunnelse.
Jeg antar at det beste svaret er
en setning du har hørt:
"Det virket som en god idé der og da."
Jeg, George Herbert Walker Bush, sverger:
"Jeg skal utføre embetets plikter…"
I 1989 viser stemmetallene at dop var
det folket var mest bekymret for.
George H. W. Bush hadde kommet til makten
med et løfte om å knuse dopepidemien som landet sto overfor.
Vi har en jobb å gjøre.
Noen kan ikke befri seg selv fra avhengigheten de har,
dop, velferd, demoraliseringen som hersker i slummen.
George H. W. Bush var Reagans visepresident.
Han hadde ansvaret for alle antidop-operasjoner
for Det hvite hus i Reagan-administrasjonens tidlige år.
Han hadde god grunn til å vise
at han var tøffere enn alle andre.
Det er noen åpenbare områder
hvor vi som samfunn må stå sammen
og uttrykke vår intoleranse.
Det mest åpenbare nå, er narkotika.
Det er mye som må gjøres
og som må sies.
Men stol på meg, dette skal ta slutt!
Det politiske søkelyset på narkotika- og crackproblemet var økende.
Dop ble nesten antitesen for den amerikanske livsstilen.
Dop er fienden vi må beseire.
Jeg jobbet for DEA.
En dag ble jeg bedt om å kjøpe dop foran Det hvite hus.
Jeg ringte en av doplangerne jeg kjente til.
Jeg sa: "Kom til Det hvite hus." Han sa: "Hvor er det?"
Jeg måtte si hvor det var.
Da han kom, satt vi på en parkbenk. Han ga meg dop, jeg ga ham penger.
Man så folk gå inn i Det hvite hus i bakgrunnen.
Vi er enige om at dop er den største trusselen i dag.
Dette var president George H.W. Bushs
første nasjonale TV-opptreden.
Jeg husker at jeg så på, og…
presidenten hadde…
…en gimmick som ingen forventet.
Dette er crack-kokain.
Beslaglagt av agenter fra narkotikaenheten
i en park rett over gaten for Det hvite hus.
George Bush holder opp dopet jeg hadde kjøpt, på TV.
Jeg falt nesten av stolen. Det var sprøtt. Jeg kunne ikke tro det.
Det var lureri.
Det er like uskyldig ut som godteri.
Det forvandler byene våre til krigssoner.
Det var et politisk teater.
Det hvite hus manipulerte en ung gutt
for politiske grunner for å score og fremme et politisk poeng.
Her har reglene endret seg.
Selger du dop, blir du tatt.
Og når du blir tatt, blir du tiltalt.
Og når du er dømt, må du i fengsel.
Det hvite hus har anerkjent at en dramatisk del
av president Bushs erklæring om krig mot dop
ble arrangert av agenter fra narkotikaenheten.
Han solgte dop foran Det hvite hus. Det var det som skjedde.
Han gjorde det, og han ble pågrepet.
Jeg håper han ble det. Jeg vet ikke.
Jeg synes ikke synd på ham.
En tenåring med rent rulleblad, uten voldelige hendelser,
satt nesten ti år av livet sitt i et føderalt fengsel.
Flere beviser på at byene taper krigen mot dop
kom da NY-politiet begravde en av sine egne i dag.
Tjueto år gamle Edward Byrne ble skutt og drept fredag morgen.
Eddie Byrne-saken fikk mye oppmerksomhet.
En fersk politibetjent ble drept av doplangere.
Han satt bare i en bil. Han gjorde ingenting.
Hvis vår sønn, Eddie, som satt i en politibil
og representerte og beskyttet oss…
…kan bli drept…
…av avskum…
…så er ingen trygge.
Len Bias' historie fikk oppmerksomhet.
Det førte ikke til handling fra politiet.
Etter Edward Byrne ble drept i Queens,
sa de: "Drepte dere en av våre betjenter på grunn av dette?
Nå skal hele landet få føle det."
Dette er et løfte.
Drapene skal og vil ta slutt.
Jeg har ingenting!
Ett drap endret politistasjonene i hele Amerika.
Politiet gikk av skaftet. De gikk av skaftet.
De satte sammen en ny innsatsgruppe som de kalte TNT.
Manhattan South Tactical Narcotics Team
pågrep flere dopkunder etter du kjøpte crack i parken.
De tok alle betjenter de fant
og satte dem i gruppen, og de arresterte langere hele dagen lang.
Vi er fra politiet. Du er arrestert.
Flesteparten av crackmisbrukerne var hvite,
men mange av de involverte i økonomien var farget.
Politiet rettet seg spesielt inn mot
de fargede i denne undergrunnsøkonomien.
Et enormt politiangrep på crack.
De hadde omfattende raid.
Det største dopraidet noensinne i ett nabolag.
Når de kommer og pågriper deg,
om de finner 10 crackdoser på én person, og du har ingen,
deler de det og gir ham fem og deg fem.
Politi!
De kom til de fattige nabolagene med blod på tann.
-Greit! -Ned på magen!
Kryp! Ned på hendene!
Etter det, var alt forandret.
De tar på deg håndjern, og du må i fengsel.
Ungdommer ble stoppet på gata og ransaket.
De kunne bli kastet inn i bilen.
De var innelåst i tre, fire dager,
før noen visste hvor du var.
De sa: "Du selger dop og skal i fengsel."
Femten, 20, 30 år. Det var uvesentlig.
Spesielt om du var svart.
Med politiet…
De vet ikke hva de driver med.
De ser ikke forskjell på de gode og de onde.
Dere ser like ut og oppfører dere likt, så dere blir behandlet likt.
Jeg ble pågrepet for besittelse av et kontrollert stoff.
Det stoffet var crack.
Jeg husker at noen dro i beinet mitt kl. 03.00,
og jeg måtte kle på meg for å bli sendt i fengsel.
Jeg og rundt 70 andre kvinner
ble plassert i et stort rom og fratatt klærne.
De studerte hele kroppen vår.
Så ble vi lenket sammen og plassert på en buss.
Tidlig på morgenen.
Vi ble kjørt til et sted jeg aldri hadde vært før.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle.
I løpet av turen tenkte jeg på forgjengerne mine.
Jeg tenkte: "Hvilken fremdrift har jeg hatt?"
INNSETTELSEN AV BILL CLINTON
Mine damer og herrer,
USAs president, William Jefferson Clinton.
Bush la et viktig grunnlag,
men Clinton måtte være enda tøffere,
for det er greia.
Folk må være tøffere.
KAPITTEL 8 TØFFERE
Vi vil ha midler til å si at straffen vil være mer bestemt.
Vi setter 100 000 politifolk på gata, en økning på 20 prosent.
Gå! Kom igjen!
Krigen mot narkotika gjorde politiet til soldater.
Stans. Stå stille!
Mange millioner fra Kongressen
går til helikopter og militarisering av politistyrkene.
Det er en omstrukturering av politiet
fra vanlige politifolk til eliteenheter med flere midler
som får spesielle ressurser og makt.
Vi begynner å se et nytt investeringsnivå
som ble rettet mot fargede samfunn med politiarbeid og overvåking,
samtidig som dommene ble enda strengere.
Kona mi og barna mine er der inne.
Herregud!
Det føderale antidop-budsjettet er på 12 milliarder.
Det er seks ganger så mye som da Reagan startet,
og det øker stadig.
Når jeg signerer dette lovforslaget, tar vi sammen et stort skritt
mot å tilpasse landets lover til folkets verdier.
Lovforslaget fra 1994 støtter nye politibetjenter på gata,
ikke bare i storbyer som New York og Chicago,
men også mindre byer som Indiana, Flint og Stockton i California.
Mange titalls millioner brukes på å utvide fengselssystemet.
Det var da vi begynte å se en eksplosjon av innsatte i USA.
Antall innsatte øker drastisk under Clinton.
Men så…
Omtrent samtidig, i 1994, begynner folk å bekymre seg for
at alle som pågripes for crack, er nesten kun svarte.
To tredjedeler av crackbrukerne var hvite.
Med vedtaket av loven mot narkotikamisbruk fra 1988
og Clintons kriminalitetslov i 1994,
ble ikke en eneste hvit person dømt
for en føderal crackforbrytelse i Los Angeles.
SVARTE INNSATTE FOR DOPKRIMINALITET
ØKNING PÅ 707 %
Det er et enormt raseri i det afrikansk-amerikanske samfunnet
om massefengslingen,
og også om skaden påført av selve crackøkonomien.
Mye av sinnet ble fokusert mot CIA…
…og deres rolle i crackkrigens opphav.
Det spiller ingen rolle.
Enten de leverte kiloen selv
eller vendte ryggen til mens andre gjorde det, er de like skyldige.
Noen skal betale for det de har gjort
MOT SAMFUNNET OG FOLKET MITT.
Jeg tror CIA er involvert.
CIA har vært involvert i alt det grusomme som har skjedd
de siste 20 eller 30 årene.
Vi er vekkeren!
Crackepidemien berørte fattigdomsgrensen,
sikkerheten i samfunnet.
Folks helse ble påvirket.
Folks liv ble avsluttet eller endret.
Folk mistet friheten.
Jeg innfører ikke dop i landet.
Det er folk i posisjoner med makt
-som gjør dette. -Ja.
Det er helt klart forståelig
at et samfunn som ble så urettferdig påvirket
protesterer i avsky og skrekk
på enhver antydning om at regjeringen var involvert
i at dop ble innført i samfunnet.
Los Angeles var episenteret for crack på 80- og 90-tallet.
Mye av sinnet i Los Angeles strømmet utover,
og LA ble episenteret for organiseringen.
Organiseringen tvang CIA-sjefen, John Deutch,
til å komme til LA og holde en tale ved en high school i Watts.
Direktøren for CIA var i Los Angeles i dag,
og prøvde å motbevise rapporter om at CIA
konspirerte for å spre crack i USAs fattige sentrumsnabolag.
Det er nå samfunnet konfronterer CIA.
I Baldwin Village, der jeg bor, er det ingen jobber for barna.
Barna våre er forbruksvarer.
De blir sirkulert gjennom fengslene. De kommer tilbake på gata,
og de har fått arr som varer resten av livet.
Vi er slitne, vi er såret og vi er sinte.
Gi oss en forklaring.
Du, presidenten og alle andre burde være svært opprørte,
og si: "Hvordan kom denne kreften hit? Hvordan skjedde det?"
Nå vet vi at regjeringen og CIA støttet Contras og deres innsats for å styrte
Sandinista-regjeringen i Nicaragua på 80-tallet.
Det påstås at CIA også hjalp Contras med å samle inn penger til våpen
ved å introdusere crack-kokain i California.
Det er en fryktelig anklage.
Det er en anklage som krever reaksjon.
Jeg har spurt CIAs overinspektør om å starte en etterforskning.
Det er ganske åpenbart
at følelsen i rommet er smerte, sinne og mistillit.
Hvordan kan vi godta en etterforskning
som utføres av noen på regjeringens lønningsliste
til å etterforske CIAs overtramp?
Dette er bare vås.
Vent litt.
CIAs overinspektør utarbeidet en omfattende rapport.
Den innehold en rekke nye avsløringer
om at CIA enten vendte ryggen til,
visste om eller samarbeidet med narkotikasmuglere
i sin søken om å styrte Sandinista-regjeringen.
Reagan-administrasjonen brydde seg mindre om at kokain kom hit
enn de gjorde om å føre en ulovlig paramilitær krig
mot et lite land i Mellom-Amerika
som ikke utgjorde neon trussel
mot sikkerheten i USA.
Narkotika er selvsagt en trussel.
Har man en krig mot dop,
er det ikke en krig mot folket som leverer dopet?
Eller er det bare en krig mot dopkrigens ofre?
Det var hykleriet.
Dessverre ble det aldri satt på agendaen.
Folk døde. Samfunn er forbannet.
Ingenting ble gjort.
Fargede samfunn ble ødelagte.
Jeg ble dømt til fengsel seks ganger.
En skulle trodd at noen ville sagt…
…at du ikke har et problem med kriminalitet,
men med alkohol eller dop.
Det kan man få hjelp mot.
Jeg ble aldri tilbudt hjelp.
I dag leser jeg avisene…
…og ser tilnærmingen til bruk av opioider,
og man hører om en helsetilnærming.
Ikke en kriminell tilnærming.
Jeg har vært nykter i 21 år.
Var jeg ikke verdt en behandling?
Beklager.
I de siste…
…tjue årene,
har jeg levd med PTSD.
Det startet da jeg ble skutt.
Av og til har jeg en bipolar episode.
Jeg har humørsvingninger.
Jeg har angst. Dette er ting jeg må leve med
på grunn av valgene jeg tok.
Ja.
Jeg ble skutt i 1988.
Fem ganger.
Jeg satt inne i tre år.
Jeg ble fengslet for besittelse av våpen og narkotika.
Jeg mistet meg selv.
Det er mye jeg angrer på
for rollen min i cracktiden.
Jeg mistet mange venner.
Mange venner. Nesten alle.
Jeg mistet jobben min. Jeg mistet hjemmet mitt.
Jeg mistet alt. Alt. Og…
Jeg kom til et punkt at jeg ikke brydde meg lenger.
Spesielt etter at jeg ba søsteren min om å ta jentene mine.
Det forandret meg fra personen jeg var, til den jeg er nå.
Herregud.
Jeg tenker på søskenbarna mine. Vennene mine…
…som ble sendt inn i systemet før de fylte 18 år,
på grunn av det vi kaller crack.
Det finnes et ordtak.
Jeg dro til mitt gamle nabolag og ropte: "Hvor er vennene mine?"
Jeg hørte et ekko som sa:
"Hvor er vennene mine?"
Krigen mot dop har kostet nesten 1 billion dollar,
og antall innsatte har eksplodert
fra rundt 300 000 i 1980 til over to millioner i dag.
Tekst: Mari Hegstad Rowland