Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det spelade ingen roll hur godhjärtad man var…
…eller hur väl man tog hand om sina barn.
Sånt spelar ingen roll.
Man inser det inte ens, man är så upptagen med att bli hög.
Jag förlorade allt.
Det är en historia som måste berättas.
Det här är crack.
Tror du att det är 80-talets glamour-drog?
Tecken på tunga pengar och tung, våldsam narkotikasmuggling finns överallt.
Rapporteringen porträtterade alla de här stereotyperna.
Den här flickan föddes beroende av kokain.
De har nu nått skolålder.
En hel generation har dömts till döden.
De är inte bara ungdomsgäng längre, de är super-rovdjur.
Man beskyllde droger för alla de här förhållandena
samhället hade låtit gro och vägrade konfrontera.
Vi kan inte acceptera droger och drogförsäljare.
Lita på mig, den här plågan kommer att upphöra!
Vi städar fortfarande upp från 80-talet.
Varför?
För att responsen inte var avsedd att hjälpa de som hade problem.
Säg bara: "Nej."
Det gör ingen skillnad.
De är lika skyldiga, vare sig de levererade kilot själva
eller vände ryggen till medan nån annan levererade det.
Crack-eran förändrade allt med det svarta samhället
och så småningom allt med USA.
Med en djup förståelse för ansvaret som följer ert förtroende…
…accepterar jag er nominering till presidentskapet.
Reagan kommer in med ett löfte om rikedom för alla…
…förbättrade liv för alla… I synnerhet för missnöjda, vita väljare.
Låt oss tillsammans göra det här till en ny början.
Hans sätt att göra det på
var att stimulera en fri marknad som skulle hjälpa människor ur fattigdom.
För dem utan jobbmöjligheter, stimulerar vi nya möjligheter,
särskilt i innerstäderna där de bor.
För dem som har gett upp hoppet,
återupprättar vi hoppet och välkomnar dem till ett stort, nationellt korståg
för att göra USA stort igen.
TILLSAMMANS… EN NY BÖRJAN
På 80-talet började man se pengar flöda.
Jag tänker alltid på Wall Street
och Gordon Gekko som spelas av Michael Douglas.
Girighet, i brist på ett bättre ord, är bra.
KAPITEL 1 GIRIGHET ÄR BRA
Det är början på stans återkomst.
Man har den där känslan av optimism.
Klubbarna börjar bli fullpackade igen.
Det var en livsstil av ständigt firande och kokain var en del av den livsstilen.
Första gången jag tog en lina kokain…
…tänkte jag:
"Herregud! Var har det här varit?"
Det var glam-drogen. Folk dansade hela tiden.
Ibland var jag vaken tre nätter i rad.
Jag drack vatten och körde på.
Det var acceptabelt.
Det var acceptabelt i jazzvärlden. Det var acceptabelt i popvärlden.
Det var elitens sociala drog.
Många i min bransch tar det.
Det är mycket press och de tjänar hemskt mycket pengar.
-Har du provat det? -Ett par gånger.
Jag älskar kokain.
Jag ville gå ut college och tjäna pengar för att jag ville ha den livsstilen.
Det var filmen Scarface som gjorde kokain så populärt.
Vi brukade vara på klubben med våra 100-dollarssedlar
och försöka imitera Scarface.
Det var en glamorös sak att göra,
för man tänkte: "Folk som tjänar pengar gör det här."
Kokain var en lyxvara då.
Det var folket som körde Mercedes-Benz eller BMW som sniffade kokain.
Den var inte… Just den drogen, puderkokain,
var inte tillgänglig för färgade personer i innerstäderna.
Den var för dyr.
Vi hade inte råd.
Det Reagan medför är spridningen av rikedom för några få
på bekostnad av de många.
Reagan-administrationen avlägsnar en halv miljon från välfärdsprogrammet,
en miljon från matkupongsprogrammet,
2,6 miljoner amerikanska barn från lunchprogram…
Miljontals fler människor hamnar i extrem fattigdom.
Kön sträckte sig runt tre sidor av kvarteret
vid statens jobbkontor i morse.
Nästan åtta och en halv miljon amerikanare är arbetslösa.
År 1982 hade USA en av de högsta arbetslöshetsnivåerna nånsin.
Arbetslösheten inom det svarta samhället var jämt dubbelt så hög som inom det vita.
Så folk var förbannade.
Trasigt glas på alla håll
Folk pissar på trappan De bryr sig noll
Jag tål inte lukten Jag tål inte ljudet
Jag har inte råd att flytta Jag har ingen frihet
Grandmaster Flash och Melle Mel målade upp en väldigt tydlig bild
av hur det var i innerstäderna.
Det är som en djungel ibland
Det får mig undra Hur jag inte går under
Det är som en djungel ibland
Det får mig undra Hur jag inte går under
Jag växte upp i ett fattigt område.
Genomsnittsfamiljen levde på matkuponger.
De betalade inte ens för mat med riktiga pengar.
Det var papperspengar med brunt, lila och…
Det såg ut som om man var i tredje världen när man skulle köpa mat.
Vi hade inga pengar, så vi barn var ofta hemma ensamma.
Vi brukade gå till närbutiken och stjäla saker.
Eller så tjänade vi pengar på att bära hem folks varor från affären.
Ibland sprang vi iväg med kassarna.
Vi… Det gällde överlevnad.
Ibland var jag tvungen att ha på mig min systers jeans.
Det finns ett foto på mig från när jag gick i femte klass.
Jag sitter med benen i kors längst fram med alla pojkar.
Alla har sina händer i knät,
men jag har mina på mina skor eftersom jag hade hål i dem.
Ibland hade vi inte ström, gas…
Vi brukade ha kackerlackor i huset. Och möss.
Det var rätt illa.
Jag tror inte att vi verkligen förstår traumat av fattigdom.
Och jag tror att vi använder vilken sak och vilken metod som helst
för att komma ifrån det faktum att vi är panka och förtryckta.
Mellan 1982 och 1984
ökar mängden kokain som kommer in i USA med 50 procent.
Kokainet skickades till Philadelphia och transporterades sen till New York.
Flera ton kom in genom södra Florida.
Droger strömmar in i landet.
Det finns mer kokain tillgängligt idag än nånsin tidigare.
Drygt 57 ton kokain förs in i USA.
Konsekvensen av den här enorma ökningen är att priset på kokain sjunker.
Trots våra ansträngningar
förs olagligt kokain in i vårt land i oroväckande mängder.
Och fyra till fem miljoner människor använder det regelbundet.
Inte en enda kubansk cigarr kunde föras in i USA.
Inte en liten, kubansk cigarr.
Men ni kan inte stoppa de här mängderna kokain?
Det var definitivt större än bara på gatan.
Kvällens specialinslag tar en titt på invasionen av droger.
USA har använt väldigt få resurser för att kämpa emot.
Det kom in via Centralamerika, via Bahamas…
Det fördes in via olika vägar och med olika transportmedel
så som flygplan, båtar och så vidare. Så det fördes in från alla håll.
Alla hade ett finger med i spelet.
Sen exploderar en bomb som kommer att påverka hela landet.
Sjukvårdare fann författaren och komikern Richard Pryor vandrandes omkring förvirrad
med svåra brännskador nära hans hem i Los Angeles igår kväll.
Det kom in en nyhetsrapport om att Richard Pryor hade bränt sig.
Han hade använt freebase, en kombination av kokain och eter.
När han tände den
exploderade etern och hans kläder slukades av flammor.
Ni drog några elaka skämt om mig.
"Vad är det?" "Richard Pryor som springer längs gatan."
Jag visste inte vad freebase var.
Att Richard Pryor brände sig
var som ett uppvaknande för många.
De insåg att det fanns ett annat sätt att använda kokain.
Kokain är en molekyl.
Den kallas kokainhydroklorid.
Hydroklorid-delen är ett salt.
Man kan inte röka det om hydroklorid-delen är där,
så man måste göra sig av med saltet.
Med freebasing listade vi ut hur vi skulle göra oss av med saltet.
Då har man bara basen, så vi kallar det "freebase."
Basen är fri och man kan röka den.
Crack är samma sak.
De flesta brukade koka pudret själva.
Det var nästan som att vara en vetenskapsman.
Det krävdes mycket…
…blandning och…
…vägning.
Jag listade ut att…
…folk föredrog att inte gå igenom hela den processen.
De föredrog att redan ha det i klumpar.
Och de kallar den "crack."
KAPITEL 2 DE KALLAR DEN CRACK
Den inhalerade kokainångan går direkt från glaspipan till hjärnan.
Det är mer effektivt.
Drogen går rakt in i blodomloppet
eftersom allt blod passerar genom lungorna.
Så man känner effekterna omedelbart.
Inom fem till femton sekunder är crack-användaren hög.
Jag kan resa mig upp och gå till månen, okej?
Jag kan resa mig upp och gå till månen.
Jag mår bra. Jag är redo.
Kokain gjordes mer tillgängligt genom att göra crack
och genom att kunna sälja den för fem eller tio dollar per dos.
Så nu kunde fattiga personer få tillgång
till vad som tidigare ansetts vara en rikemansdrog.
Det hände jättesnabbt. Det kändes som: "Boom, det finns 20 crackpundare."
Efter den där första dosen, försökte de få samma rus resten av livet.
De fortsatte om och om igen
för att försöka få samma känsla de fick den första gången
och som de aldrig kunde få igen.
Nivån av eufori multiplicerades.
Effekten uppstår nästan omedelbart.
Jag är mållös.
Det finns inga ord som beskriver hur jag kände.
Det fick mig att känna mig oövervinnerlig.
Det är som att få en orgasm.
När man har tagit den första dosen…
…är det över.
Från och med då var jag beroende och det enda jag ville göra var att röka.
Allt blir bara…
…bing!
Jag gick fortfarande i high school och jag behövde tjäna pengar.
Jag hade ett barn på väg och det var tufft.
Min mamma sa: "Skaffa ett jobb."
Hallå. Är inte det där Calvin?
Jag har inte sett honom på ett tag.
Han fick visst ett jobb.
Ja, jag minns reklamen om Calvin. De sa: "Du skulle kunna vara som Calvin."
Nu när du nämner det. Det är nåt som är annorlunda med honom.
Ansvar verkar ha varit bra för honom.
Jag är glad att nån trodde på honom nog för att ge honom en chans.
Jag undrar var han jobbar.
Välkommen till McDonald's. Kan jag hjälpa dig?
Jag minns att jag såg den reklamen. Jag tänkte: "Jag har jobbat där."
Man tjänade bara 3,35 dollar i timmen.
Det var minimilön, 3,35 dollar i timmen.
Sen drar regeringen av skatt på det.
Fan ta Calvin, mannen.
Det kommer inte att funka för mig.
Min polare kom till mig och sa: "Jag vet hur du kan tjäna pengar."
Han visade mig crack.
Det var i flaskor. Små flaskor.
Jag frågade: "Vad är det?" Han sa: "Det är kokat kokain."
Han sa: "De röker det och blir galna."
Han gav mig 100 flaskor.
De var borta efter 20 till 30 minuter.
Pipan pratar med en.
Om man går iväg från pipan, kallar den på en: "Kom hit.
Spendera resten av dina pengar."
Folk kom med en näve pengar och sa:
"Jag vill bara ha 20." De köpte 20 stycken och…
Och efter att jag hade lärt mig branschen, tänkte jag: "Han kommer att komma igen."
Så småningom, vid slutet av kvällen,
hade de spenderat alla pengar de hade med sig.
Den första dagen tjänade jag kanske några hundra dollar.
Då tänkte jag: "Det här tänker jag sälja. Jag kan tjäna pengar snabbt."
Crack. Vart man än går så finns det crack.
Man hör nästan inget om gräs.
Man hör knappt nåt om kokain längre.
Man hör bara att folk säljer crack.
När crack kom in i bilden tänkte man: "Här har vi det."
Det är vad vi väntade på.
Det var som guldrushen. Det var som en guldrush i slummen.
Polisen brydde sig inte. De brydde sig inte.
De flesta hade inställningen:
"Låt mig jobba mitt skift och dra från det här området."
Det var som…att springa fritt.
Vi visste att vi inte skulle bli arresterade.
Polisen brydde sig inte.
Folk från förstäderna kommer till den här delen av New York varje fredag
i jakt på helgförnödenheter.
Här kan man betjänas vid trottoarkanten.
Det var så många som köpte crack på gatan på den tiden.
Det var helt otroligt.
Folk brukade sitta i sina bilar och tuta för att de skulle skynda på
och sälja till nästa person.
Det var trafikstockningar för att folk skulle in och köpa droger.
Var kom de här människorna från?
Jag bodde i ett svart samhälle, 99 procent var svarta.
Har du crack?
Ja, men kanske ikväll.
Vita kom, latinamerikaner kom…
Folk kom från hela världen för att köpa den här mirakeldrogen.
De kommer hit från New Jersey och såna ställen för att köpa droger.
-Var kommer de från? -New Jersey!
Jag tror att crack allmänt betraktades som en innerstadsdrog
och ett stadsproblem.
Det innebar att den användes och såldes av svarta och latinamerikaner.
Jag var crackmissbrukare så jag visste, av egen erfarenhet,
att det här beroendet gick över alla socioekonomiska gränser.
Du, pengar är pengar, okej?
Det är sanningen. Pengar är pengar.
Jag bryr mig inte om du är två år.
Om du ger mig 35 dollar för crack, ger jag den till dig.
Jag har sett folk sälja crack till sin egen mamma.
Okej? "Hon kommer att köpa den nånstans. Jag kan lika gärna ge henne den."
Vi var gatukapitalister.
Det var precis vad vi var, gatukapitalister…
…som inte brydde sig om nåt förutom att tjäna pengar.
KAPITEL 3 GATUKAPITALISTER
När det gällde heroin och alla de andra drogerna,
var man tvungen att föras in i det.
Maffian var inblandad.
Man kunde inte bara sälja, okej?
Med crack var det typ… Det fanns ingen mellanhand.
Man behövde inte nåns tillstånd.
Fattar ni? Man behövde bara slita lite.
Man behövde bara vara lite slug, så kunde man göra det på egen hand.
Om man har råd, även om man är ung, att lägga ett par hundra dollar på kokain,
kan man, från crack, enkelt etablera en liten butik på hörnet.
Plötsligt kan grupper, av i synnerhet unga män,
hitta ett sätt att försörja sig själva, sina familjer och överleva.
Jag satte ihop en liten grupp med snubbarna som var i min ålder.
Vi spärrade i princip av våra två byggnader.
En gång spärrade vi av allmännyttan
så att ingen kunde sälja om inte cracken kom från oss.
Det här var i ung ålder. Jag var tonåring.
Jag lämnade Miami 1984.
Jag skulle till flygvapnet.
När jag reste hem för att träffa mina vänner…
De var alla 18 eller 19 år och sålde på gathörnet, okej?
De berättade hur mycket de tjänade på crack.
Och när man är runt 19 år, tycker man att man är nån.
Alla ville vara delaktiga.
Barn förvandlades till kriminella ledare över en natt.
En pank unge från allmännyttan som bar sin brors kläder i skolan
kör nu en BMW.
En hel ekonomi var uppbyggd kring crack-kokain.
Jag var inte ens gammal nog att köra och jag köpte en bil, kontant.
Jag kunde inte köra.
Jag körde den till high school för att visa upp den.
"Ja, jag har en bil."
Vi gick från att tjäna ett par hundra dollar om dagen
till tusentals dollar om dagen.
Jag var där för pengar, kläder, smycken och brudar.
Och det började… Det var kul. Det var jättekul. Jag hade kul.
Jag kunde göra vad jag ville. Jag kunde köpa vad jag ville.
Jag minns att jag räknade mina skor.
Jag hade upp till 75 par skor.
Man använde dem en eller två gånger och sen köpte man bara nya.
Jag hade kul.
Det är 150 000 dollar, kontant!
Kan vi kasta bort de här endollarsedlarna eftersom vi har 500 000?
Jag ska säga vad vi kan göra. Vi kan ge dem till de fattiga.
Det tycker jag också.
På den tiden tjänade jag…
Ungefär en miljon dollar passerade genom mina händer varje dag.
Jag tjänade säkert nånstans mellan 200 000 och 300 000
på en miljonaffär.
Jag var en av de rikaste i LA.
Jag var definitivt en av de yngsta rika.
Jag köpte saker som ett motell, en teater
en bilverkstad, en skrot, en skobutik, en skönhetssalong, en däck och hjulbutik…
Det fanns 15 till 20 personer i området som var miljonärer.
Som… Jag lärde dem.
Jag gjorde det elegant att sälja droger.
Det var så många personer som tjänade pengar
och alla ville vara på topp.
Man hade den beroende användaren och langarna som var beroende av pengarna.
Det var problemet.
Handeldvapen, gevär, pilbåge
och till och med ett 50-kalibers gevär med pansarbrytande kulor.
Polisen säger att gatugäng driver crack-kokainhandeln i Roosevelt
och rekryterar nu i high schools och på högstadiet.
Många av de här ungdomarna skaffade vapen för att skaffa eller skydda sitt område.
De skaffade halvautomatiska handeldvapen, i vissa fall AK-47:or.
Väldigt kraftfulla vapen.
Man ger ett barn 100 000 dollar, automatvapen och makt.
Man säger: "Du styr alla de här fem kvarteren."
Vad vet en 16-åring om det?
Crack gjorde så att fler personer skaffade vapen,
hade råd att köpa vapen och…
…började lösa konflikter med vapen.
Nu försöker man inte bara överleva,
man försöker vara framgångsrik i en pool full av hajar.
Det innebär att man måste vara den största och värsta hajen.
Och man kan fortfarande få skallen avblåst.
De har uzi-kulsprutor, de har Glock-pistoler…
Så självklart blev vi slarviga och saker hände till följd av det.
Det var då helvetet brakade löst.
Vi tjänade så mycket pengar.
Det var kul.
Och sen…
…var det inte kul längre.
Eftersom droghandeln har ökat, har även våldet ökat.
Polisen plockade upp kroppar nästan varje kväll.
Sex skottlossningar förekom runt kl: 01.00.
Poliserna sa att de möttes av ett blodbad.
Jag kan inte räkna antalet personer jag har sett mördas.
Det var normalt. Det var så normalt.
Vi såg så många av våra egna dö att vi började bli avtrubbade.
I norra Manhattan
beskylls crack för en ökning av mordantalet med 63 procent.
Förra året begicks 555 mord i Los Angeles.
I Los Angeles County dog 387 personer.
District of Columbia är landets mordhuvudstad.
Polisen var aldrig i innerstaden.
De var som…
Ni vet scenen i Gudfadern där snubben säger:
"Låt dem döda varandra. De är ändå som djur."
De ville inte besväras av hela den här epidemin.
Om de inte var i närheten tidigare, var de verkligen inte det nu.
Myndigheter säger att priset på kokain har sjunkit.
Ökat våld är resultatet av större konkurrens om att tjäna pengar.
Många langare blev rånade, kidnappade, ihjälskjutna i parken…
Vi hittade dem inlindade i silvertejp.
Det var krig där ute.
Jag blev skjuten i ryggen, 2,5 centimeter från ryggraden,
och kulan gick ut genom mitt bröst.
Jag beslutade att om jag skulle dö, skulle jag inte vara under ett vitt lakan.
Så jag tog mig upp och tog en taxi till sjukhuset.
Om jag hade legat kvar, skulle jag ha kvävts ihjäl
eftersom jag blödde invärtes och mina lungor fylldes med blod.
Att sälja droger gjorde mig väldigt tuff.
Jag var tvungen att bete mig på ett visst sätt
för att ingen skulle tro att de kunde utnyttja mig.
Det berövar en på sitt sanna jag. Man blir en tuffing dygnet runt.
Man får inte visa svaghet.
Sen tänker man: "Vad ses som svaghet?"
Ett skämt som kanske hade fått en att kikna av skratt,
måste man bara…
Och hålla resten inombords.
Man kanske går på en fest och vill dansa. Men man kan inte dansa,
för att andra mördare ser på och kommer att se det som svaghet.
"Han är för känslosam."
Det fanns personer som var fruktade.
När jag säger "fruktade," menar jag fruktade.
Det fanns personer som inte ens vissa poliser gick på.
De här personerna var bara…
Bara… De var monster.
Det här är samma personer som man, för några år sen,
kunde ta till kyrkan, som man kunde…
Man lät dem dejta ens syster.
I nästa ögonblick…
…ser man dem antingen ligga på marken fyllda med kulor
eller sittandes framför en på stationen för att de precis…har brutalt mördat nån.
Fjortonåriga David Rosario, en pojke med inlärningssvårigheter,
träffades av en kula i bröstet när han cyklade.
Polisen tror att pojken dog i korselden mellan rivaliserande knarklangare.
Det var många begravningar.
Varje gång man gick förbi en begravningsbyrå
och såg unga personer utanför så visste man.
Det var ännu en död person till följd av drogerna.
Jag höll många begravningar för ungdomar.
Vissa i kyrkan,
många på lokala begravningsbyråer runt om i samhället.
Det smärtar.
Och man önskar att man hade rätt svar vid rätt tillfälle.
Men det har man oftast inte.
Det är tragiskt när en mamma berättar
att hon tog med sin nioåriga son till en begravning
och att han sa: "Snälla, klä inte mig i tröja och slips som vår kompis här.
Jag vill vara klädd så att mina vänner känner igen mig."
En nioårig pojke som planerar sin begravning med sin mamma
på en begravning för nån han gick i skolan med.
Jag tror att det var en hemsk tid för folk som bodde i de här områdena.
Många av dem hade starka band till platserna och kvarteren där de bodde.
De hade inte råd att bara packa ihop och flytta.
Så de levde med stressen av att i princip leva i en stridszon.
Folk var rädda för att lämna sina hem. En gång i tiden
hade de hängt och skvallrat på trappan vid ingången.
Nu kunde de inte längre göra det eftersom kulor flög omkring.
Är du rädd när du går ut om kvällen?
-Ja. -Varför?
Det finns många cracklangare. De skjuter.
Jag stannar i huset.
Jag vill inte bli skjuten.
Jag går inte ens på gatan här om kvällen.
När jag kommer in, låser jag dörren och stannar där.
Invånarna vädjar…
-Jag skulle uppskatta… -…om nåt kunde göras.
Kör åtminstone förbi…
-…ber… -Det gör mig nervös.
…om hjälp i sina kvarter.
Man kollar ner och ser nån sälja droger medan polisen bara vänder ryggen till.
En dag kommer jag från mitt skift.
Jag har 300 flaskor crack.
Polisbilar rullar fram, rakt in i parken, rakt fram till mig.
Han tar väskan. "Visa mig innehållet."
Jag ger honom väskan och tänker: "Jag kommer att sitta inne för alltid.
Ska jag springa?" För att jag är körd.
Och killen…
Han kollar i väskan. Polisen… Det är två poliser.
Han kastar tillbaka väskan, tittar på mig och säger:
"Säg till din chef att jag hjälpte dig."
Så jag sprang hem till honom och sa: "Du kommer inte att tro det.
Jag blev precis stoppad av polisen." Jag berättade allt.
Han sa: "Vad snackar du om? Vi mutar dem. Gå ut igen."
Så jag sa: "Menar du allvar?"
Han sa: "Gå ut och jobba. Vi förlorar pengar."
Det var så jag fick veta att vi mutade polisen.
Det fanns så mycket pengar i omlopp att nästan alla blev korrumperade.
Det korrumperade hela området på nåt sätt.
En lång utredning av New York-polisen
har avslöjat ett nätverk av korruption som sträcker sig djupt inom dess grader.
Ännu sju poliser från Miami åtalades,
anklagade för att ha blåst kokainlangare och själva ha langat droger.
Fjorton poliser åtalades
för att ha lurat knarklangare, stulit deras knark och sålt det vidare.
I landet har 351 tjänstemän åtalats för drogrelaterad korruption.
Vad stal du?
Pengar, droger och vapen. Det som fanns.
Jag stack in handen i en låda med kokain, tog två stora nävar,
la det i min ficka och gick ut.
Det är inte svårt att ta pengar och droger från en knarklangare.
Han står på hörnet.
Han vet att man kan sätta honom i fängelse.
Så istället för att göra det, tar man hans droger och pengar.
Var du nånsin rädd för att nån av dina kollegor skulle ange dig?
Nej.
Varför inte?
För att det var poliskoden.
Snutar skvallrar inte på snutar.
Vi visste att de var med på det.
Vi visste att de öppet tog emot mutor.
Vi visste att de inte var att lita på.
Vi visste att de langade vid sidan om.
Så man kan inte klandra svarta personer för att de inte satte tro till polisen.
-Hur mycket behöver du? -Ja, hur mycket?
Ja, ge mig en. Ge mig en.
I Bibeln pratar de om att gräshopporna ska komma,
förstöra allt vete och ta död på alla grödor.
-Har du 25? -Hur mycket?
Crack förstörde vårt samhälle.
Varsågod, 20 dollar.
Crack var som ett virus.
Var kommer all rök från?
Som om nåt låg i luften.
Jag brukade själv sälja crack.
Det förändrade en hel kultur.
Det här är crack.
Vänta lite.
Ja.
Kvarteren var helt förstörda.
Det låg skräp överallt.
Det såg ut som en scen från en George Romero-film:
Night of the Living Dead.
Okej.
-Flaskor… -Hur många vill du ha?
Jag tar crack.
Crack förändrade hela min personlighet.
Vad vill han?
Den gjorde så att jag inte brydde mig om folk.
-Jag vet. -Har du två för 20?
Hur många?
Jag såg mig själv sjunka djupare, men jag kunde inte sluta.
-Vad vill han? -Vad behöver du?
Jag började gå ner i vikt.
Min midja blev smal, min tröja blev för stor.
-Hur många behöver du? -Har du 25?
Vissa av oss försökte dölja det till en början,
men när det blev värre brydde vi oss inte om vem som såg oss.
Vad behöver du?
Läget, mannen?
Jag har inte varit hemma på fyra dagar.
Jag har inte sovit på fyra dagar. Jag har ätit.
Jag väger 43 kilo.
Har du barn?
Ja, jag har ett på 11 år.
Elva år?
Ja, en pojke.
Var är han?
Han är med min mamma.
När såg du honom senast?
För ett och ett halvt år sen.
Vad heter han?
Angelo.
Saknar du honom?
Ja.
Den drogen separerade folk från sig själva
och därmed från sina familjer.
Det kändes som att…
Som att drogen hade större effekt på kvinnor.
Jag hade en son.
Han var fem år.
Han blev dödad.
Min sorg och vrede förtärde mig och…
…crack hjälpte mig att fly.
När jag tog crack
upplevde jag en tystnad.
Allt brus, all smärta, all plåga, all sorg var borta…
…under den perioden.
Jag jobbade när jag började använda.
Jag hade precis fått min första dotter.
Jag bodde i min första lägenhet och allt.
Efter jobbet brukade jag ge henne middag, tvätta av henne och kolla hennes läxa.
Jag sa: "Gå och bada." Sen gick vi och la oss.
Det var vår rutin tills jag började använda crack.
Det gick så pass långt… att jag förlorade mina barn.
Min syster fick ta mina barn.
Jag hade precis fått min tredje dotter. Hon var nyfödd.
Och…
…hon känner mig inte ens.
Det var så många mödrar och mostrar som gjorde vad som helst för crack.
När de började ta den drogen var det över.
När man är beroende måste man tjäna pengar.
En man kunde gå ut och slå ner nån.
En man kunde gå ut och råna.
En man kunde gå och göra inbrott.
Kvinnor kunde inte göra sånt. Det var vad de trodde.
Man såg kvinnor sälja sina barns leksaker.
Man såg dem göra det otänkbara,
sånt de antagligen inte skulle ha gjort om inte de hade varit påverkade av crack.
Jag var tvungen att ha sex med andra killar.
Det är drogerna.
Man har ingen kontroll.
Jag har sett kvinnor ha sex med tre, fyra, fem män samtidigt.
När man inte hade pengar, tog de upp en på taket för att ha sex.
Man kanske gjorde det i hissen.
Man gjorde det vart de än ville för att man ville ha crack.
Det stod en övergiven skåpbil i mitt kvarter.
Vi hade en skåpbil. Så några langare brukade…
Kvinnor kom fram och sa: "Jag suger av dig för en."
Beroende på hur de såg ut…
Om de var i dåligt skick lät man bli.
Men om de var nya, gav man dem en, gjorde vad man gjorde och gick. Det var…
Kvinnor gjorde det.
Jag har till och med gjort det en gång.
Jag såg det som, ni vet…
Nån kommer att… Nån måste göra det.
Det kan lika gärna vara jag som tjänar på det.
När man förlorar en kvinna till den här drogen…
…förlorar man en mamma, en försörjare.
När kvinnan förstörs så förstörs samhället.
Mamma!
Ta inte min mamma, snälla!
Mamma! Ta inte min mamma, snälla!
Varför belastades vårt samhälle
med en sån förödande kemikalie?
Jag har hört om kemisk krigföring.
Det var ungefär som kemisk krigföring…
…i svarta samhällen.
Var kom den ifrån?
Och framför allt…varför?
Det här är en specialrapport från NBC News.
Från Vita huset: President och fru Ronald Reagan.
Ett meddelande om droger.
Droger raderar drömmen
från alla barns hjärtan och ersätter den med en mardröm.
Nancy har aktivt deltagit i insatserna för att bekämpa drogmissbruk.
För inte så länge sen
frågade en grupp barn mig vad de ska göra om nån erbjuder dem droger.
Och jag svarade: "Säg bara: 'Nej.'"
Vi är LA Lakers och här för att säga som lag
Att droger dödar folk varje dag
Kokain och crack Tack och hej
Vi måste lära oss att säga nej!
"Just Say No-kampanjen"
saknade motstycke i sin omfattning och intensitet.
Det stämmer. Säg nej till crack så att du kan leva.
Om du måste dö för nåt…
…är det här då fan inte det.
Crack är inte bara fel.
Det kan gå helt fel.
Anti-crack-kampanjen var den största
anti-drogkampanjen i amerikansk historia.
-Det är onödigt -Säg nej
Säg bara nej till droger Det är överflödigt
Det här är din hjärna.
Det här är droger.
Det här är din hjärna på droger.
Några frågor?
Vad ska ni göra när nån erbjuder er droger?
Säg bara nej!
Jag hör er inte. Högre!
Säg bara nej!
Underbart.
Men snälla.
Är det din slogan? "Säg nej till droger"?
Vad sägs om att hjälpa innerstäderna
med problemen som gör att de måste säga nej från början?
För oss var det bara politik.
"Just Say No-kampanjen" av Nancy Reagan…
Den var… Den kändes extremt hycklande.
Det här ägde rum vi en tidpunkt då den amerikanska regeringen
blundade för kokainsmuggling in i USA.
Jag fick merparten av mitt kokain från nicaraguaner.
Jag har fått kokain från andra källor, men huvudsakligen från nicaraguaner.
På den tiden gick Guatemala, Honduras, El Salvador och Nicaragua
igenom våldsamma inbördeskrig.
USA hade stöttat en diktatur i Nicaragua.
Den regeringen störtades av den sandinistiska rörelsen 1979.
Det var i princip en hop av vänstervridna och marxister.
Den sandinistiska diktaturen i Nicaragua, med full support från Kuba och östblocket,
förföljer inte bara sitt folk och kyrkan och förnekar en fri press,
den förser även kommunistiska terrorister med vapen och baser.
USA sa:
"Vi kommer inte att tolerera marxister i Centralamerika."
Så de började samarbeta med gerillor…
…och underlätta för dem att ta sig an den marxistiska regeringen i Nicaragua.
Det var Contras.
Den amerikanska regeringen försåg dem med mat, bränsle och pengar.
President Reagan höll presskonferenser och tal nästan dagligen.
De frihetskämparna är i Nicaragua idag
för att vi gjorde ett åtagande gentemot dem.
Han hyllade Contras som våra grundares moraliska motsvarighet.
Ska vi avbryta nu och lämna dem försvarslösa?
Om vi gör det, vem kommer att lita på USA igen?
Kongressen vill inte stötta ett inbördeskrig i Centralamerika.
Jag är emot all hjälp och assistans till Contras.
Jag tror inte att det amerikanska folket vill ha ett större krig.
Jag tror att det amerikanska folket vill ge fred en chans.
Det är dags för den här administrationen att sluta stötta Contras.
Det här var en politik som föddes ur bedrägeri,
lögner och mörkläggning.
Innan vi investerar mer i Centralamerika,
låt oss ta hand om folket som bor i det här landet.
Kongressen säger att vi inte får använda federala pengar för att stötta Contras.
Vi får inte köpa vapen, uniformer eller ammunition åt dem.
Då började Reagan-administrationen leta
efter alternativa finansieringskällor.
En finansieringskälla blev vinster från försäljning av vapen till Iran.
USA MISSILER - RAKETER
Vi började olagligt sälja missiler och raketer till Iran.
Vinsten på 15 till 30 miljoner dollar
kunde omfördelas för att betala för
vad som nu var ett olagligt Contra-krig som kongressen vägrade finansiera.
Vi jobbade med piloter som flög ner hjälpmedel till Contras.
Och amerikanska tjänstemän blundade inte bara för det,
de samarbetade med i princip vilken skum och korrumperad individ som helst.
Jag jobbade för Associated Press
på storyn om USA:s inblandning med Contra-rebellerna i Nicaragua.
Vi hörde en massa historier
och jag trodde inte att de kunde vara sanna.
Vi hade fler än tre dussin källor som beskrev nåt inslag av kokainsmuggling
av de nicaraguanska Contras.
John Kerry var nyinvald i USA:s senat
när vi publicerade vår story.
Han skickade ut folk i sin personal för att börja undersöka.
Idag ska vi berätta
en del av Contra-drogberättelsen.
Efter att vapnen hade lastats av, lastades nåt in i flygplanet?
Ja. Jag lastade in ungefär 17 väskor och fem eller sex…
…sextio gånger sextio centimeters lådor.
Vad var det i väskorna?
Kokain.
Och i lådorna?
Kokain.
Det här var en stor skandal.
Vita huset medverkade i att i hemlighet frakta vapen
till en rebellgrupp i Centralamerika…
USA
…som finansierades genom försäljning av missiler till Iran.
De blundade för kokainsmuggling in i USA
för att finansiera det här hemliga och olagliga kriget.
Det var en perfekt mall för drogsmuggling.
När man fraktade vapen till Centralamerika,
kunde man lasta av vapnen, lasta på väskor fulla med kokain
och flyga det till USA.
Contras tjänade på det.
Smugglarna tjänade på det.
Det var ett mysigt arrangemang som funkade för alla
förutom det amerikanska folket.
Reagan-administrationen blundade antingen för det,
visste om eller samarbetade med drogsmugglare
i sin kamp för att störta den sandinistiska regeringen.
Vårt mål var att besegra kommunismen i Centralamerika.
Om det innebar att droger kom in och att USA:s ungdomar tog dem…
Då fick det vara så.
Bias tar bollen.
KAPITEL 6 MEDIASTORM
Snyggt drag av Lenny Bias! Han tar poängen och det…
En stor vändpunkt
var Len Bias, en basketstjärna från University of Maryland.
Snygg mottagning. Adrian Branch. Snygg passning till Bias!
Alla i Washington visste vem Len Bias var.
Folk älskade honom. Han var en attraktiv och ordentlig kille.
Bias vid baslinjen. Han tar sig förbi Hale, bakifrån!
-Jösses! -Jösses! Vilket kast!
Hans stora rival i collegeligan var nere i North Carolina.
Michael Jordan täcker Len Bias.
Snyggt spelat. En dubbel! Han sätter den.
Två av de bästa idrottarna i landet, Michael Jordan och Bias, sida vid sida.
Bias tog sig precis förbi honom.
Hans dröm var att spela för Celtics…
Boston Celtics väljer Len Bias från University of Maryland.
…och deras första val var Len Bias.
Han återvänder till sitt rum på University of Maryland och…
…han festar med sina vänner.
Skicka nån så fort du kan.
Det är inget skämt.
Vi ger honom mun-mot-mun.
Det är Len Bias.
Ni måste återuppliva honom.
Han får inte dö.
Skicka nån snabbt.
En lokal succéhistoria tog en tragisk vändning i morse.
Len Bias, Maryland University basketstjärna
som var på väg att bli en Boston Celtic-världsmästare,
dog av en förmodad hjärtattack idag på Leland Memorial Hospital.
Om polisen var chockad över Len Bias plötsliga död,
var de lika chockade över att crack kan ha varit inblandad.
Just nu säger polisen att fallet ses som "misstänkt."
Det är allt de säger offentligt.
Ikväll rapporterar Jim Kaiserski från NBC om hur Len Bias tragedi sprider budskapet:
Kokain dödar.
POLISEN SÄGER ATT BIAS KAN HA TAGIT 'CRACK' STRAX INNAN HAN DOG
När media får tag på storyn,
antas det att Len Bias hade rökt crack…
…och att det hade tagit livet av honom.
Han blev då typexemplet för crackmissbruk
och början på en ny, nationell diskussion.
Amerikansk media hade fått tag på crack nu.
Och nu lät det annorlunda.
De sa inte bara att han rökte crack, de sa även att det var första gången.
De sa: "Så här kraftfull och farlig är drogen."
PÅ BIAS BEGRAVNING,
På Len Bias begravning säger Jesse Jackson:
"Droger har tagit fler svarta liv än Ku Klux Klans rep."
Veckan efter dör Don Rogers, Cleveland Browns cornerback…
…av en kokainrelaterad död.
De antydde att han hade crack.
Det var så de la fram det.
"Det är en epidemi! Av unga, svarta män…
…starka idrottare som dör av kokain."
Så i hela landet sa folk: "Kokain!"
Media blev som galna.
Crack-problemet har blivit en crack-kris och den sprider sig över hela landet.
Två ord som användes för att beskriva crack
var "epidemi" och "pest."
"Drog-epidemin är lika farlig som varje terrorist vi kan stå inför.
Det är allvarligt. Det är en epidemi och den kan döda."
Det är en del av vad som sades till kongressen och senaten…
De användes för att skrämma folk.
Politiker och media använde dem för att skrämma folk.
Och det fungerade.
Drogen är så kraftfull att den kommer att tömma dina fickor på pengar,
få dig att sälja klockan på din handled, kläderna du har på kroppen…
…eller döda din mamma.
Om jag ville visa drogproblemet,
skulle jag skicka ner kamerateamet till Martin Luther King Jr. Avenue.
Då visar vi er unga, svarta män
som sitter på en trappa eller står framför en butik.
"Där är crack-problemet! Där är de!"
Vad CBS News kallade Crack Street
sträcker sig helt klart in i städer i hela landet.
Los Angeles-gäng har spridit ut sin verksamhet i mer än 25 städer,
i såna osannolika städer som Omaha, Kansas City, Denver.
Till och med i York, Pennsylvania, en typisk amerikansk småstad.
Media skapade hysteri om crack, dess inverkan, vem som tog den och var.
Polisen i Kansas City, Missouri, letar efter
en kvinna som bytte sitt spädbarn mot crack-kokain värt 20 dollar.
Pojken på fyra månader överlämnades till socialarbetare.
Vi såg stereotyper om patologin hos svarta kvinnor,
svarta mödrar och fattiga svarta mödrar, översättas i samband med crack.
Crack-pesten visar en ny och skrämmande dimension:
Skadan den gör hos barn till crack-missbrukare.
Kvällens utredningsrapport: Kokainbarn.
Spädbarn födda av kokainmissbrukare.
Hennes mamma var så hög vid förlossningen
att hon inte insåg att hon hade fött förrän nån gång nästa dag.
Grejen med crack-bebisar var till stor del baserad på en artikel publicerad
av en kille vid namn Ira Chasnoff, en barnläkare från Chicago.
Ira Chasnoff hävdade
att prenatal exponering för kokain medförde extrema och unika skador.
Hans forskning, baserad på ungefär 23 bebisar,
varken skulle eller borde nånsin ha lett
till en sån oro eller spridning som den gjorde.
-Drogbebisar… -Kokainbebisar…
Crackbarn. De har nu nått skolålder.
Det rapporterades häftigt
i allt från New York Times
till "Crack Kids" i TIME Magazine.
Det fanns rubriker så som:
"Crackbebisar: Det värsta hotet är mamma själv."
De storyerna innehöll bilder på svarta barn.
Det är svårt att prata om det eftersom det var sånt skitsnack.
Såna saker lades faktiskt fram som riktig information.
Så det spelade en stor roll i begreppet om "crackbebisar."
Självklart vet vi nu att det var en lögn. Det vet vi nu.
Det var epidemin som aldrig fanns.
Varje år föds 100 000 crackbebisar
och nu verkar det som att de kan vara skadade för livet.
Det är en potentiell skräckhistoria när de här barnen når skolålder.
Om några få år kan de här barnen utgöra så mycket som 60 procent av elever
i vissa innerstads-klasser.
I själva verket hittade man kokain hos endast två till tre procent av barnen
som föddes under den här perioden.
Det riktiga problemet med moderskap
hade mer med alkohol- och marijuana-missbruk att göra.
Men det var det som såldes till allmänheten.
Det införde även en ny nivå av kriminalisering
hos svarta kvinnor i samhällen som redan attackeras.
Mina barns pappa övergav mig och jag kände mig ensam och isolerad.
I min kris,
berättade jag för min läkare att jag hade ett missbruksproblem.
Och han överlämnade mitt fall till polisen.
Hon var helt ärlig i fråga om sitt drogproblem,
i hopp om att sjukvårdare, att sjukvården, skulle ge henne behandlingen hon behövde.
Istället greps hon och anklagades för övergrepp mot barn
och för att ha administrerat droger till en minderårig, som om hon vore en langare.
Förra året dömdes en kvinna för att ha administrerat kokain till en minderårig
via navelsträngen.
Flera andra delstater försöker göra samma sak.
Vi tror att det var första gången en åklagare
åtalade en kvinna med att ha langat droger till sitt nyfödda barn
inom 60 sekunder efter att barnet föddes, medan navelsträngen fortfarande satt fast.
De hade inga direkta bevis på att nåt överförts till barnet.
Så vad straffades hon för? Vad var brottet?
Jag födde två friska barn.
Trots myten och den felaktiga, vetenskapliga informationen.
Men min familj splittrades.
Mina barn skickades till en annan delstat för att bo hos släktingar.
Det var förödande.
Domaren hade ingen förståelse för beroende,
vilket var att hon inte hade nåt val eller nån kontroll.
Hon behövde och bad om hjälp.
Hon fick inte den hjälpen. De erbjöd aldrig henne den.
Den existerade inte när hon bad om den.
Ungefär samtidigt
började en vit sjuksköterska, Shirley Brown,
på Medical University of South Carolina drogtesta sina svarta patienter.
Hon letade i hemlighet efter bevis på missbruk hos gravida, svarta kvinnor.
Kan du berätta hur du får tag på drogerna? Är det…?
Köper du dem? Byter du dem mot sex?
Var kommer de här svaren att hamna?
Vem ska du ge svaren till?
Svaren är för mig.
Hon gjorde de tillgängliga för polisen
och hjälpte polisen att komma och föra kvinnorna ur sängen.
Antingen medan de fortfarande var gravida eller kort efter att de hade fött,
medan de fortfarande blödde efter förlossningen.
Det var ett samordnat försök att kriminalisera svarta kvinnor.
Sättet man kan kriminalisera svarta kvinnor,
eller i princip vilken kvinna som helst,
är genom att säga att hon skadar barn. Och det var vad de gjorde.
Sheryl! Kom igen!
Håll ditt barn borta från gatan.
Hon kommer att bli påkörd.
Har du koks? Har du kola? Jag suger av dig.
Håll bara barnet borta från gatan.
Populärkultur tog till sig idén
att den främsta crack-användaren var den patologiska, svarta kvinnan
som älskade crack mer än hon älskade sina barn.
Och de gav henne inget sammanhang alls.
Hon dök bara upp från ingenstans:
En nolla som röker crack och slänger bort sina barn.
Vi vet inget mer om henne.
Yo, här är en historia om en tjej Som tiggde på gatan
Det kan vara din mamma Men skratta inte
Din mamma går på crack
Inte min mamma
Din mamma går på crack
Ni ljuger
De som rökte crack smutskastades.
Landet fick intrycket att de här personerna var bortom kontroll
för att de missbrukade den här substansen.
"De här människorna förtjänar ingen hjälp eftersom de missbrukar den här substansen.
De här människorna kan vi bortse från."
Det är därför det är så farligt.
Din mamma går på crack
Du slår min mamma
Din mamma går på crack
För att hon är en crackpundare
Så fort man säger att nån missbrukar crack,
behöver man inte prata om nåt annat.
Man behöver inte prata om de förlorade jobben.
Man behöver inte prata om nån som har blivit sexuellt utnyttjad
och självmedicinerar.
Man behöver inte prata om nåt.
Man kan kasta bort det.
Vi kom överens om att några människor var värda att kastas bort.
Det var det som hände på vår vakt.
Sen crack dök upp har tusentals invånare i Bronx
jobbat för att kräva mer polisskydd för att driva ut knarklangare.
Bort med knark! Mera hopp! Bort…
I Florida protesterar medborgare mot droger
och för polisen. De vill skicka ett budskap till langare.
Bort med knark!
Det var folk i det svarta samhället som sa att nåt måste göras.
Crack dödar!
I Miami, på begäran av diverse kyrkor och civila grupper,
har polisen satt in särskilda anti-crack-motorcykelpatruller.
-Är ni glada att se dem? -Ja.
Nån måste göra nåt.
Du, langare! Hallå där!
Svarta män här ute har koll på var du är.
Du, langare! Hallå där!
Folk var rädda. De visste inte vad de skulle göra.
När man är omgiven av så mycket våld, så många hemskheter…
De tillämpar vad de tror kommer att stoppa galenskapen.
Om jag fick bestämma, skulle jag låna Ringling Brothers burar,
bura in knarklangarna och visa upp dem i alla kvarter
så att barnen får se avskum.
Det är vad de är, avskum.
Vår dåvarande kongressledamot från Harlem, Charlie Rangel, säger till Ronald Reagan:
"Du gör inte nog för det svarta samhället. Du bryr dig inte om oss."
För att vinna ett krig,
måste man ha resurser och resurser kostar pengar.
Och det finns ingen tvekan om
att det amerikanska folket är beredda att betala för det.
"Lås in dem, få bort dem från gatan."
Det fanns ingen tvekan om att samhället stöttade det.
Och de kyrkliga ledarna…
…ställde till med bråk med politikerna.
"Varför har vi valt dig?" "Varför är inte våra gator säkrare?"
Man kan köpa crack när man inte kan köpa en flaska mjölk.
Och jag säger: Döm dem till livstid.
Ingen mer crack! Vi vill ha tillbaka vår byggnad, tack!
Inga fler droger! Ingen mer crack!
Det var så galet…
Föräldrarna bad om att deras egna barn skulle låsas in…
…för att de var ute och langade droger.
Folk måste ta ställning, precis som vi gör.
Om de vill att drogerna ska bort, måste de ta ställning.
Så samhället tycker att det är fel,
politiker tycker att det är fel… Både republikaner och demokrater.
Det var en politikers våta dröm.
Det är giriga äcklen som tjänar miljoner.
Våra barn kommer att fortsätta utsättas
för det där hemska, nya påhittet som kallas crack.
Kokain brukade vara den förmögnes exklusiva tidsfördriv.
Nu kan det köpas med fickpengar.
Så året är 1986.
Det ska bli val.
Alla ledamöter i USA:s representanthus ska väljas om.
Och nu…
"Kriget mot droger är en möjlighet att prata om hur tuff jag är."
Talmannen är Tip O'Neill
och han säger: "Jag vill ha ett omfattande anti-drog-lagförslag."
Han vill att det ska göras på fyra veckor.
Så att ledamöterna kan göra kampanjer om vad de har åstadkommit,
hur tuffa de har varit, hur man ska stoppa pestens framfart.
Jag skulle vilja skicka alla langare till Alcatraz
på livstid utan privilegiet att få besökare.
Det är svårt för allmänheten att uppskatta
hur lång tid det tar mellan ett lagförslag att introduceras till det att det godkänns
och undertecknas av presidenten.
I Washington kan det ta flera år.
Men Tip O'Neill vill att det görs på fyra veckor.
Så inom den tidsramen, under den sista veckan, säger man:
"Vi skriver ner obligatoriska minimistraff och ger langarna hårdaste möjliga straff."
Det gläder mig att signera lagstiftning
som återspeglar det amerikanska folkets,
och deras regerings, åtagande att bekämpa droger.
Det var den orättvisaste, federala lagen som nånsin hade skrivits.
Den hade ett förhållande mellan puderkokain…
Hundra gram medför en viss dom och ett gram crack medför samma dom.
Ett paket socker på en restaurang väger ett gram.
Det är en pytteliten mängd.
Fem av de pyttesmå mängderna crack medförde minst fem år
och upp till 40 år enligt den lagstiftningen.
Fem gram crack och 500 gram kokain…
…gav samma straff.
Många tänkte:
"Det måste bero på
att kongressen ansåg att crack var 100 gånger farligare."
Nej.
Det var ett resultat av hur snabbt lagstiftningen infördes.
Så snabbt att vi inte tänkte ordentligt på vad vi försökt åstadkomma.
Det var ett misslyckande.
Det var misslyckande på misslyckande.
Det hände 1986.
Den lagen riktade sig mot "handlare."
Den… År 1988 förlängdes den lagen
till att omfatta alla som hade crack-kokain.
Beslutet att koppla ett obligatoriskt, minimistraff
till innehavet av en liten mängd crack, var en del av ett beslut
från Reagan-administrationen för att kriminalisera drogmissbrukare.
I synnerhet för att kriminalisera folk som missbrukade crack.
Tankegången då var att…
…crack…användes…
…mer öppet i det svarta samhället.
Och att kokain var en hemlig drog
medelklassen använde som inte skadade nån.
De rånade inte, de dödade inte.
Idén att om man kunde koncentrera sig på var samhället var mest utsatt…
Det var överdrivet. Det var uppenbarligen överdrivet.
Det fanns ingen befogenhet.
Jag antar att det bästa svaret på det är…
…ett ofta upprepat uttryck:
"Det verkade som en bra idé då."
Jag, George Herbert Walker Bush, svär högtidligt…
"…att jag troget ska utföra mitt ämbete…"
År 1989 visade undersökningarna att droger var
det främsta problemet allmänheten var orolig för.
Så George HW Bush hade tillträtt
med löftet att kontrollera drog-epidemin som konfronterade landet.
Mina vänner, vi har jobb att göra.
Det finns de som inte kan befria sig från slaveriet under vilket beroende det än är:
Droger, välfärd, demoraliseringen som styr slummen…
Glöm inte att George HW Bush var Reagans vicepresident.
Han hade ansvarat för anti-drog-verksamheter
under Reagan-administrationens tidiga år.
Så han hade all anledning att vilja visa
att han skulle vara tuffare än andra.
Det finns några tydliga områden
där vi som samhälle måste resa oss tillsammans
och uttrycka vår intolerans.
Och det uppenbaraste just nu är droger.
Det finns mycket att göra…
…och säga.
Men lita på mig, den här plågan kommer att upphöra!
Den politiska uppmärksamheten på frågan om knark och crack ökade.
Droger blev nästan antitesen till det amerikanska levnadssättet.
Droger är fienden vi måste förgöra.
Jag jobbade med DEA.
En dag blev jag ombedd att köpa droger framför Vita huset.
Så…jag ringde en knarklangare jag hade haft att göra med.
Jag sa: "Kom till Vita huset."
Han sa: "Var fan ligger det?"
Jag fick säga hur han skulle ta sig dit.
Vi satte oss på en liten parkbänk.
Jag fick drogerna och han pengarna.
I bakgrunden kunde man se folk gå in i Vita huset.
Vi är alla överens om att droger är det största hotet mot vår nation idag.
Det här var president George HW Bush
första, nationella tal.
Jag minns att jag såg det och…
…presidenten hade en…
…gimmick som ingen förväntade sig.
Det här…
Det här är crack-kokain.
Det beslagtogs av narkotikapolisen för några dagar sen
i en park mitt emot Vita huset.
George Bush håller upp drogerna jag precis hade köpt, på tv.
Jag ramlade nästan ur stolen.
Det var galet. Jag kunde inte tro det.
Det var arrangerat.
Den ser lika ofarlig ut som godis.
Men den gör våra städer till stridszoner.
Det var ett fall av politisk teater.
Vita huset manipulerar en riktig…ung man…
…för politiska ändamål för att ta poäng och göra ett politiskt påpekande.
Här har reglerna förändrats.
Om du säljer droger, kommer du att åka fast.
Och när du åker fast, kommer du att åtalas.
Och när du har dömts, kommer du att sitta inne.
Vita huset erkände idag att ett dramatiskt ögonblick
i president Bush tal om krig mot droger,
var resultatet av ett upplägg av amerikanska drogagenter.
Han sålde droger framför Vita huset, inte sant?
Det är det viktiga.
Det var vad mannen gjorde och han arresterades för det.
Jag hoppas att han arresteras. Jag vet inte.
Jag kan inte tycka synd om honom.
Den här tonåringen utan tidigare straff, utan nån historia av våld…
…tillbringade nästan ett decennium av sitt liv i federalt fängelse.
Fler bevis på att städerna förlorar kriget mot droger
kom idag när New York-polisen begravde en av sina egna.
Tjugotvå år gamla Edward Byrne sköts ihjäl tidigt på fredag morgon.
Eddie Byrne-historien var en jättestor grej.
Vi pratar om en ny polis som mördades av knarklangare.
Han satt bara i bilen och han… Han gjorde inget.
Om vår son Eddie kan, medan han sitter i en polisbil
och representerar och skyddar oss…
…dödas…
…av avskum…
Då är ingen av oss säkra.
Det som hände Len Bias väckte bara uppmärksamhet.
Polisen vidtog inga riktiga åtgärder.
Men efter Edward Byrne mördades i Queens,
tänkte de: "Dödade ni en av våra poliser på grund av det här?
Ni ska alla få känna… Hela nationen ska få känna av det."
Det här är ett löfte.
Dödandet måste och kommer att upphöra.
Okej! Jag har inget, mannen!
Ett mord förändrade polisavdelningarna i hela USA.
Folk blev som galna.
De blev galna.
De utvecklade en ny insatsstyrka de kallade för TNT.
Manhattan South Tactical Narcotics Team
arresterade ett flertal drogkunder efter att de köpt crack i parken.
De tog alla poliser de kunde hitta,
placerade dem i den här enheten och de gjorde tillslag hela dagarna.
Vi är polisen. Du är arresterad.
Majoriteten av crack-missbrukare var vita,
men många av dem som var inblandade i ekonomin var färgade.
Och polisen riktade specifikt in sig på
de färgade befolkningarna inblandade i den här skuggekonomin.
Ett massivt pådrag mot crack.
De gjorde stora raider.
Den största drog-raiden nånsin, i ett enda kvarter.
När den raiden kom och de tog en…
Om de tog tio flaskor crack från en person och du inte hade några,
delade de upp dem och gav honom fem och dig fem.
Polisen!
De slog till mot slummen med full kraft.
-Okej! -Lägg ansiktet mot marken!
Kryp! Ner på händerna!
Efter det förändrades det.
Om de satte på en handbojor, skulle man åka in i fängelse.
De brukade stoppa och visitera ungdomar på gatorna.
De kunde kastas in i en polisbil
och sitta inlåsta i tre, fyra dagar innan nån visste var de var.
De sa: "Du langar droger, du kommer att åka in."
Det spelade ingen roll om det var 15 eller 30 år.
I synnerhet om man var svart.
Med polisen…
De vet inte vad fan de håller på med.
De kan inte urskilja de goda från de onda.
Ni ser likadana ut och beter er likadant…
…så ni behandlas lika.
Jag greps för innehav av en kontrollerad substans.
Den substansen var crack.
Jag minns att nån drog mig i benet runt kl. 03.00
och att jag väcktes för att klä på sig för att skickas till fängelse.
Jag och ungefär 70 andra kvinnor
fördes in i ett stort rum där vi tvingades klä av oss.
De kollade på alla delar av våra kroppar.
Sen blev vi hopkedjade och satta på en buss…
…tidigt på morgonen…
…och körde till ett ställe jag aldrig hade sett förr.
Jag visste inte vart jag skulle.
Under den här resan tänker jag på mina förfäder
och jag tänker: "Vilka framsteg har vi gjort?"
INSTALLATION AV PRESIDENT BILL CLINTONS INSTALLATION
Mina damer och herrar,
USA:s president,
William Jefferson Clinton.
Bush spelade en viktig roll i att lägga grunden,
men Clinton måste sen vara ännu tuffare…
Det är det som är grejen.
Folk måste vara tuffare.
KAPITIEL 8 TUFFARE
Vi kommer att ha medlen för att göra straff mer vissa.
Vi kommer att placera ut 100 000 poliser på gatorna, en ökning med 20 procent.
Kör! Rör på er!
Kriget mot droger gjorde polisen till soldater.
Okej. Stanna. Stå still!
Tiotals miljoner dollar från kongressen
går till helikoptrar och till att militarisera polisstyrkor.
Det sker en omstrukturering
från vanliga, patrullerande poliser till de här finansierade elitenheterna
som får speciella resurser och befogenheter.
Vi började se en ökad investering med fokus på färgade, låginkomstsamhällen…
…från polis och övervakning.
Samtidigt införde de hårdare straff.
Min fru och mina barn är där inne.
Herregud!
Den federala anti-drog-budgeten låg på 12 miljarder dollar.
Det är sex gånger högre än den var när Reagan började
och den fortsätter öka.
När jag signerar det här brottsförslaget,
tar vi tillsammans ett stort steg
mot att få vårt lands lagar att återigen vara i linje med vårt folks värderingar.
Brottsförslaget från 1994 stöttar nya poliser på gatorna.
Inte bara i stora städer som New York och Chicago,
utan även i mindre städer som Indiana, Flint och Stockton i Kalifornien.
Tiotals miljoner dollar går till att utöka fängelsesystemen.
Det är då vi börjar se explosionen av fängelsepopulationer i USA.
Antalet fängslade ökade drastiskt under Clintons presidentskap.
Men sen…
…ungefär samtidigt, 1994, börjar folk bli oroliga över
att nästan alla som arresteras för crack var svarta.
Två tredjedelar av crack-missbrukare var vita.
Men mellan det att Anti-Drug Abuse Act antas 1988
och Clintons brottsförslag antas 1994,
dömdes inte en enda vit person
för ett federalt crackbrott i Los Angeles.
SVARTA FÅNGAR FÖR NARKOTIKABROTT
ÖKNING PÅ 707%
Folk i det afro-amerikanska samhället är extremt upprörda
över massfängslanden och över skadorna orsakade av själva crack-ekonomin.
Mycket av ilskan riktades mot CIA…
…och rollen de spelade i att hjälpa till att skapa crack-krisen.
Det gör ingen skillnad.
De är lika skyldiga, vare sig de levererade kilot själva
eller vände ryggen till medan nån annan levererade det.
Nån ska få betala för vad de har gjort
mot mitt samhälle och mot mitt folk.
Jag tror att CIA är inblandade.
CIA har varit inblandade i alla hemska saker som har hänt
de senaste 20 eller 30 åren.
Vi är ert uppvaknande!
Crack-epidemin påverkade samhällens fattigdoms- och säkerhetsnivåer.
Den påverkade folks hälsa.
Folks liv förändrades eller gick förlorade.
Folk förlorade sin frihet.
Jag för inte in droger i landet.
Det är högt uppsatta personer
-som gör det här. -Ja.
Så det är förståeligt att ett samhälle som påverkades så oproportionerligt,
skulle träda fram i avsky och fasa
om det fanns minsta lilla som tydde på att regeringen på nåt sätt var inblandad
i att droger kom in i deras samhälle.
Los Angeles var epicentret för crack på 80- och 90-talet.
Mycket av ilskan i Los Angeles sprider sig i resten av landet
och LA blir centret, epicentret för organisation.
Det här tvingar CIA-chefen, John Deutch,
att komma till Los Angeles och tala på en high school i Watts.
Chefen för CIA var i Los Angeles idag för att försöka stoppa rykten om att CIA
var medskyldiga till att sprida crack i USA:s innerstäder.
Det är ett ögonblick då samhället konfronterar CIA.
I Baldwin Village där jag bor finns det inga jobb för barnen.
Och våra barn är varor.
De förs genom fängelserna och återvänder sen till gatorna,
märkta och ärrade för resten av livet.
Vi är trötta, sårade och arga.
Ge oss förklaringar.
Du, presidenten, och alla andra här borde vara mycket upprörda…
…och fråga: "Hur kom den här cancern hit?
Hur gick det till?"
Vi vet alla att USA:s regering och CIA stöttade
Contras och deras arbete för att störta
den sandinistiska regeringen i Nicaragua i mitten på 80-talet.
Nu påstås det även att CIA hjälpte Contras skaffa pengar till vapen
genom att introducera crack-kokain i Kalifornien.
Det är en förfärlig anklagelse.
Det är en anklagelse som inte kan lämnas obesvarad.
Jag har bett CIA:s generaldirektör att göra en fullständig utredning.
Det är rätt tydligt
att känslan i det här rummet är smärta, ilska och i synnerhet misstro.
Hur kan vi känna oss nöjda med
att nån som regeringen betalar ska utreda CIA:s orätta handlande?
Det här är skitsnack.
Vänta lite.
Generaldirektören gjorde en ganska stor rapport.
Och den innehöll faktiskt en rad nya avslöjanden
om i vilken utsträckning CIA antingen blundade för det,
visste om eller samarbetade med drogsmugglare
i sin kamp för att störta den sandinistiska regeringen.
Reagan-administrationen brydde sig mindre om att kokain kom in i landet
än de gjorde om att utöva ett olagligt, paramilitärt krig
mot ett litet land i Centralamerika
som inte utgjorde nåt hot mot USA:s säkerhet.
Droger utgör förstås ett hot.
Om man har ett krig mot droger…
…är inte det ett krig mot dem som levererar drogerna?
Eller är det bara ett krig mot drogkrigets offer?
Det var hyckleriet.
Och…dessvärre…tog vi aldrig itu med det.
Folk dog, samhällen ödelades…
Inget gjordes.
Vi lämnade de färgade samhällena till att bli förkrossade.
Jag dömdes till fängelse sex olika gånger.
Man kunde tro att nån skulle ha sagt:
"Du har inte ett kriminellt problem…
…du har ett alkohol eller ett drogproblem.
Och det finns hjälp för det."
Men jag erbjöds aldrig nån hjälp.
Jag läser tidningarrna idag…
…och jag kollar på sättet man ser på opioid-missbruk…
Om tittar på hälsoperspektivet,
inte brottsperspektivet.
Jag har varit drogfri i 21 år nu.
Var inte jag värd att få behandling?
Förlåt.
De senaste…
…20 åren eller så…
…har jag levt med PTSD.
Det började när jag blev skjuten.
Då och då kan jag få bipolära episoder.
Humörsvängningar här och där.
Jag har ångest.
Så det är saker jag måste ta leva med på grund av valen jag gjorde.
Ja.
Jag blev skjuten 1988…
…fem gånger.
Jag åkte in i tre år.
Jag åkte in för vapen- och droginnehav.
Jag förlorade mig själv.
Jag ångrar massor av saker…
…för rollen jag spelade under crack-eran.
Jag förlorade många vänner.
Många vänner, nästan alla.
Jag förlorade mitt jobb.
Jag förlorade mitt hem.
Det fick mig att förlora allt. Allt. Och…
…det gick så långt att jag inte längre brydde mig.
I synnerhet efter att jag bad min syster ta mina flickor.
Det förändrade mig från personen jag var…
…till där jag är nu.
Herregud.
Jag måste tänka på mina kusiner…
…och mina vänner…
…som hamnade i systemet…
…innan de var 18.
På grund av den här grejen vi kallar crack.
Det finns ett ordspråk:
Jag åkte tillbaka till mitt gamla kvarter och jag skrek: "Var är mina vänner?"
Ett eko kom tillbaka och sa: "Var är mina vänner?"
KRIGET MOT DROGER HAR KOSTAT USA NÄSTAN EN BILJON DOLLAR
OCH FÄNGELSEPOPULATIONEN HAR EXPLODERAT
FRÅN RUNT 300 000 PERSONER ÅR 1980 TILL ÖVER TVÅ MILJONER IDAG.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson