Downloaded from YTS.MX
EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LIVE FRA DETROIT
Tak.
Sæt jer ned, og slap af.
Jeg må sige... Kom så.
Tak.
I skal vide noget.
Og jeg siger sandheden, så flip ikke ud.
Det er min sidste special i et stykke tid.
Det er fint. Hør her.
Derfor er jeg i Detroit.
Nemlig.
Vil I vide hvorfor?
Fordi jeg nedgjorde Detroit i den første special,
tænkte jeg, at jeg ville lave den sidste her.
Og undskyld, forresten.
Før jeg begynder, vil jeg sige, at "Jeg er rig og berømt."
Og jeg siger det kun,
fordi de sidste 17 måneder var et helvede, og jeg kan ikke forestille mig,
hvad alle har været igennem.
Jeg er så glad for at se jer
og håber, I har det godt, og alle, I elsker, har det godt.
Vær ikke urolige, jeg er...
...vaccineret, jeg...
...fik Johnson & Johnson-vaccinen.
Jeg må indrømme, det er den største
nigger-beslutning, jeg har taget længe.
Jeg sagde til lægen: "Den tredjebedste mulighed, tak."
Jeg vil have den, de hjemløse får.
Så vidt, så godt.
Og I har nok hørt, at jeg fik coronavirus.
Det var anderledes.
Da lægen sagde, jeg havde coronavirus,
blev jeg overrasket over, hvad jeg følte.
Jeg følte mig beskidt.
Jeg følte mig ulækker.
For jeg havde været i Texas
og rørt ved håndtag med fugtige hænder.
Givet drikkepenge til niggere. "Det er til din familie."
Jeg må have dræbt tusindvis.
For at få showet på plads.
Så I skal værdsætte det,
for mange niggere døde for det her.
Jeg havde ikke følt mig beskidt længe.
Sidste gang jeg havde den fornemmelse,
var jeg en lille dreng.
Jeg blev misbrugt af en præst.
Hav ikke ondt af mig, jeg kunne lide det.
Jeg kunne lide at komme i fyrens ansigt.
Han bad mig om det.
Så skal man i karantæne.
Det skulle jeg i ti dage.
De sagde: "Du skal blive her." Jeg blev der.
Jeg blev skør af bare at sidde på værelset
og se videoer hele dagen.
Ved I, hvad jeg så?
Jeg hader at sige det, men der er mange videoer,
desværre, af sorte...
...der tæver asiatere uden grund.
Uprovokerede angreb. Utroligt.
Jeg sad der,
og så det og blev stresset.
Jeg var stresset hele tiden,
for når man får coronavirus, de første dage,
så venter man på at se, hvor syg man bliver.
Men, og det er sandt...
...jeg blev ikke syg.
Ingen hoste, snot, feber, ingenting.
Se på mig.
Jeg er Magic Johnson af coronavirus.
Jeg sad i huset og blev stærkere hele ugen.
Men var stresset, fordi jeg så mit elskede, sorte folk
tæve mit elskede, asiatiske folk.
Mens jeg så de videoer, og det er sygt,
så følte jeg...
...når jeg så brødrene tæve asiaterne,
at det samme skete i min krop.
Jeg blev ikke syg.
Jeg så også en masse videoer om ufoer.
Hvad sker der med det lort?
De er her sgu.
Der kommer ufoer til Jorden,
og det gav mig en idé til en film.
Det lyder dumt, men hør lige.
I min film-idé
finder vi ud af, at alle disse aliens
oprindeligt kommer fra Jorden.
At de er en gammel civilisation, der opfandt rumrejser
og forlod Jorden for tusinde år tilbage.
De tager til en ny planet,
hvor det går frygteligt dårligt for dem,
så de tager tilbage til Jorden
og beslutter, at de vil have Jorden igen.
Det er et godt plot, ikke?
Jeg kalder det for Rumjøder.
Rumjøder.
-Vi elskede den! -Okay.
Det bliver værre endnu, men følg mig.
Det bliver værre endnu.
Så fik jeg en idé til en børnebog.
Jeg skrev den faktisk, den udkommer snart.
Bogen skal hjælpe forældre med at lære deres børn om racisme,
som, hvis man er forælder, så ved man,
at det er et umuligt koncept at lære et barn.
Men jeg gør det.
Bogen handler om en stor, stærk, smuk, sort mand
med et venligt, hvidt navn...
...og en hvid talestemme.
Så når den skid reserverer bord på en restaurant,
så får han en reservation.
Navnet og stemmen, hvem kan modstå det?
Nu burde jeg fortælle jer, at den sorte mand er en kæmpe.
Og han er stærk.
Da han ankommer til restauranten, ser de en enorm, sort fyr
og siger: "Du kan ikke komme ind." Så ringer de efter politiet.
Og i hvert afsnit af bogen
kommer politiet, og de skyder ham altid.
Men husk, fyren er en kæmpe,
kuglerne dræber ham ikke, de sårer ham ikke engang.
De knuser kun hans hjerte.
Den hedder Clifford, den store, sorte neger, eller hvad?
Dette er det sidste show, for jeg har et mål.
Jeg kom her i aften...
...fordi jeg vil færdiggøre det arbejde,
jeg har lavet på Netflix.
Alle de spørgsmål, I har,
om jokes, jeg har sagt i de sidste par år,
håber jeg at besvare.
Og jeg vil gerne begynde med at tiltale LBGTQ-samfundet.
Alle derfra skal vide,
at jeg kommer med fred i aften.
Og håber at forhandle DaBabys løsladelse.
Trist historie!
DaBaby lå nummer et på streaminglisten
for et par uger siden.
Det gik galt på scenen, han sagde nogle...
...vilde ting om LBGTQ-samfundet
under en koncert i Florida.
I ved, jeg går til den,
men selv jeg sagde: "For fanden da, DaBaby."
Han ramte et ømt punkt, ikke?
Det gjorde han.
Han ramte LBGTQ-samfundet lige i AIDS'en.
Det kan man ikke.
Men jeg mener, og det forklarer jeg senere,
at knægten lavede en frygtelig fejl.
Det anerkender jeg.
Men mange fra LBGTQ-samfundet kender ikke DaBabys historie.
Han er en vild fyr.
Han skød og dræbte engang en nigger i Walmart.
Det er sandt, tjek det.
DaBaby dræbte en nigger i Walmart i North Carolina.
Ingen effekt på karrieren.
Kan I se, hvor jeg vil hen?
I vores land kan man skyde og dræbe en nigger,
men ikke såre en homoseksuels følelser.
Og det er den forskel, jeg gerne vil tale om.
Jeg har et spørgsmål til publikum,
et ægte spørgsmål, jeg spøger ikke.
Er det muligt, at en homoseksuel person kan være racist?
-Ja. -Ja!
-Mener I det? -Ja!
Selvfølgelig er det muligt. Se på Mike Pence.
Et gæt, men jeg vil vædde med, han er bøsse.
-Ja. -Åh, gud.
Og ikke pride-parade-bøsse, han er trist bøsse.
Jeg har ondt af ham.
Han ligner en bøsse, der beder om det.
Jesus, fjern disse beskidte følelser fra mit hjerte.
Jesus, gør røvhuller grimme for mig.
Jeg vil ikke smage på flere pikke.
Sjovt.
I misforstår jeres følelser. I tror, jeg hader homoseksuelle,
men det, I ser,
er, at jeg er jaloux på dem.
Jeg er jaloux,
og jeg er ikke den eneste sorte, der føler sådan.
Vi sorte ser på dem og siger:
"Hold da kæft! Se, hvor godt det går for dem."
Se, hvor godt det går for jer.
Vi har været fanget i denne knibe i hundredvis af år.
Hvordan fanden opnår man den slags fremskridt?
Jeg føler bare,
at havde slaverne haft babyolie og små shorts...
...var vi blevet frie hundrede år før.
Ikke sandt?
Havde Martin Luther King sagt:
"Alle skal op på vognene.
Sørg for, de kroppe er blanke."
Jeg hader ikke homoseksuelle, jeg har stor respekt for jer.
Altså, ikke for alle.
Jeg er ikke så begejstret for de nye bøsser.
For følsomme, for skrøbelige.
De er ikke som dem, jeg voksede op med. Jeg savner de gamle homoseksuelle.
De hårde niggere, dem respekterer jeg.
Ingen skulle genere dem, de kæmpede for deres frihed.
Det respekterer jeg, og jeg er ikke engang bøsse,
og sådan en nigger vil jeg gerne være.
Gammeldags gangster-bøsser.
Sexhuls-niggere, dem kan jeg lide.
De nye bøsser ved ikke engang, hvad et sexhul er.
Det er et hul i væggen, som bøsseentreprenører bygger.
Ved I, hvorfor de laver det?
Jeg siger det uden omsvøb.
For når de skulle more sig,
stak de penissen ind i det hul,
og håbede på det bedste.
Det respekterer jeg.
Det kræver mod på begge sider af det hul.
Jeg er ikke engang bøsse,
og jeg vil gerne prøve det.
Og skulle Martin Luther King gøre det?
"Pyt med, om det er sorte eller hvide læber,
en mund er en mund.
En varm, våd mund."
Jeg går hele vejen.
Jeg kom i slagsmål.
Eller næsten, det er kompliceret.
Jeg var på bar i Austin med min kone.
Det var under Covid. En kvinde kom hen til os
uden maske. Kællingen kommer uden maske,
og kun "H"-ord. "Hej, hvordan går det?"
Små dråber røg ud af kællingens ansigt.
Vi dækkede drinksene til. Ad! Hvad gør du?
Jeg så over på det bord, hun kom fra, og så setuppet.
Mændene ved det bord filmede mig.
Det sker, når man er berømt.
Folk kommer over for at prikke til en,
så man siger noget dumt,
så vennerne kan filme det,
og have en video, hvor man dummer sig.
Og jeg sagde: "Det sker her."
Og de fjolser troede, jeg var nybegynder.
Desværre virkede det.
Jeg løb derover og sagde... Jeg pegede på kameraet
og sagde: "Du er en skid, fordi du gør det her."
Fyren var chokeret. Han sagde: "Hvad?"
Så gjorde han sådan her. Jeg så, at alle hans negle
var malede og indså "Åh nej."
"Denne fyr er bøsse."
I ved, hvordan jeg taler. Jeg kalder alle alt,
ikke sandt?
Men det gør man ikke, hvis de er bøsser, vel?
Og nu havde jeg problemer
og ikke bare det, den skid var enorm.
Da han rejste sig, var han mega høj.
Han var næsten to meter høj, en stor, hvid, majsfodret
Texas-bøsse og klar til at slås.
Han begyndte at gø ad mig, jeg stod fast, jeg var ikke bange.
Bange for hvad?
Fjolsets skjorte var bundet sammen sådan her.
Fuck ham. Kom bare an, nigger.
Jeg tænkte, vi skal slås.
Jeg var klar,
og lige som vi skulle til det, gæt, hvad han gjorde?
Han tog sin telefon og ringede til politiet.
Og det, jeg beskriver her,
er det store problem, jeg har med det samfund.
Homoseksuelle er en minoritet, indtil de har brug for at være hvide igen.
Jeg er brutalt ærlig, så vi kan løse dette problem.
Jeg siger det nu,
en sort bøsse havde aldrig gjort det.
For en sort person ved, at når politiet kommer,
er de ligeglade med, hvem der ringede.
De spørger ikke: "Hvem af jer niggere er Clifford?"
Vi er alle Clifford.
Det sker alt for tit.
For seks år siden forsøgte en lesbisk kvinde
at sælge en historie om mig til TMZ.
Gudskelov så TMZ lige igennem den historie.
Hun sagde, jeg havde tævet hende på en natklub,
fordi hun var lesbisk. Det er sindssygt.
Jeg vidste ikke engang, du var en kvinde.
Gudskelov troede TMZ ikke på det,
for jeg tævede hende, jeg vil ikke lyve.
Det var kun hendes skyld.
Jeg kom ind på natklubben.
En kvinde siger:
"Åh gud, Dave Chapelle."
Jeg er venlig og siger: "Hej frøken, hvordan går det?"
Bare venligt, intet andet. Og pludselig
træder en lesbisk fyr ind mellem os.
"Nigger, det er min pige!"
Jeg sagde: "Træd lidt tilbage."
"Det gør jeg ikke. Det er min pige."
Jeg sagde: "Bro, giv mig lidt plads."
Hun sagde: "Hold op med at kalde mig mand.
Jeg er en kvinde." Jeg sagde: "Hvad?"
Og så kiggede jeg efter.
Og sagde: "Åh gud, du er en kvinde."
Det kunne jeg ikke rigtig fatte,
men jeg holdt straks hænderne op
og var ikke aggressiv,
så hun vidste, hun ikke var i fare.
Jeg skiftede endda tonefald.
Jeg sagde blidt og sødt, ligesom en alfons:
"Kælling, nu smækker jeg dig en."
Jeg burde have gjort det.
Bare jeg ikke havde sagt det.
Hun satte en fod tilbage og stod i perfekt position.
Skuldrene i rette stilling,
hovedbevægelserne gode, og jeg sagde: "Åh nej!
den kælling kan bokse."
Hun slog vildt ud efter mig,
og jeg så den komme, så jeg gjorde sådan...
Jeg havde intet valgt, jeg måtte gøre det.
Jeg slog til hende, og I skulle have set mig.
Jeg blødgjorde de patter som kyllingebryster.
Jeg smækkede den giftige maskulinitet ud af kællingen.
Derfor går jeg ikke ud mere.
Jeg forsøger at leve et fredeligt liv.
Derfor bor jeg i Ohio. I en lille by i Ohio.
En lille hippieby med 3700 indbyggere.
Kulturelt føles det måske som Ann Arbor for jer.
Forstår I? En helt bunke hippier og sådan.
Niggere spørger:
"Hvorfor bo i en hippieby?"
Og jeg er flov over at sige det.
Ved I, hvorfor jeg bor der?
Kvinderne er de smukkeste.
Og mange er måske uenige,
men I burde selv se dem. De er vidunderlige.
Det afhænger jo af, hvad man tænder på.
Jeg elsker hvide kvinder med beskidte fødder.
Havde jeg en stripklub der, hed den "Strippies."
Nøgne hippier konstant.
Jeg hyrede kun piger med lange patter
og en lang skede, der så ud, som om de havde sovet på den.
Og der ville ligge en bunke jord ved scenen.
Jeg ville sige: "Kælling, fødderne i jorden,
og giv så folk det, de vil have.
Kridt banen op."
For et par år siden var jeg i et butikscenter i Ohio.
En gammel, hvid dame... Det er sandt.
Hun fulgte mig rundt i centret.
Det lyder paranoidt, men jeg vidste, at hun fulgte efter mig.
Ondskabsfuld kvinde.
Har I set en kvinde med de der linjer?
Der fortæller,
at selv når hun smiler, gør det ondt
på musklerne i hendes ansigt.
Jeg vidste det,
for hun var sære steder.
Jeg så rundt. "Hvad laver hun i Gamestop
og Footlocker og der, hvor jeg går hen?"
Når jeg fik øje på hende, skulede hun.
Til sidst glemte jeg det.
Efter jeg havde shoppet,
gik jeg til parkeringspladsen
helt ned i den anden ende.
Så snart jeg åbnede bildøren, hørte jeg en stemme:
"David Chappelle."
Kun det.
Jeg vidste, det var hende.
Jeg så op, og hun havde det ansigt.
Hun var nok ikke engang så gammel.
Måske på min alder.
Men hun var en hvid kvinde, kællingen så skidt ud.
Jeg går hele vejen.
Jeg forblev rolig og sagde: "Goddag, frøken."
Hun svarede ikke på det, men sagde:
"Jeg har set dit standupcomedy."
Jeg sagde: "Åh nej."
Og så siger hun sørme:
"Det lyder som om...
...du hader kvinder."
Jeg sagde: "Ved du hvad, det er kunst.
Du må fortolke denne kunst, som du vil,
men jeg kan sige, at kunstneren
ikke føler det på den måde."
Og sagde hun: "Altså, jeg tror..."
Og jeg sagde: "Hold så kæft, kælling!
Fær jeg myrder dig og smider dig i bagagerummet.
Her er jo ingen."
Nej, det sagde jeg ikke.
Jeg følte det, men sagde det ikke.
Jeg var klogere, for jeg sagde...
Og det her sagde jeg:
"Frøken, før du fortsætter, lad mig spørge:
Hvor har du set mig?
Købte du en billet til et show? Det tvivler jeg på.
Så du en special på Netflix,
eller fulgte jeg efter dig til din bil og optrådte?'"
Hun sagde: "Hvad?"
Jeg sagde: "Skriv en kommentar. Det her er det virkelige liv."
Og så kørte jeg.
Jeg må fortælle jer,
og det vil overraske nogen, men ikke alle.
Sådan taler folk tit til mig,
men I ved ikke, at det berører mig.
Jeg tænker over det.
Og det generede mig meget, da jeg kørte hjem.
Jeg tænkte over det, hun sagde,
for hun er ikke den første kvinde, der siger det.
Det er forvirrende,
hvad kunne jeg have sagt,
der får kællinger til at tro, jeg hader kvinder.
Jeg forstod det ikke.
Ved I, hvad jeg gjorde?
Jeg googlede definitionen på en feminist
bare for at sikre, at jeg talte om det rigtige.
Og ved du,
hvad ordbogens definition på en feminist er?
Det gjorde jeg heller ikke, men hør her.
Webster definerer en feminist
som et menneske, ikke en kvinde,
et menneske, der tror på ligeret for kvinder.
Jeg var chokeret, for det betød,
at ifølge den definition
er jeg feminist, og jeg vidste det ikke engang.
I alle de år troede jeg, det betød ufiks lebbe.
Det er altid dem, der taler,
en pige i overalls: "Mænd vil voldtage os."
"Ikke dig, kælling, helt ærligt..."
Jeg støtter den feministiske bevægelse
på min egen måde.
I lavede kvindemarch, og jeg forsøgte at støtte jer,
og mine venner ville ikke gå med mig.
Jeg spurgte gutterne, alle sagde nej.
Jeg forsøgte alt. "Der er kællinger."
De sagde niks.
Så jeg ringede til min ven Anj.
En sort, kvindelig comedy-forfatter.
Hun er sej,
og den eneste kvinde, jeg kender,
der betaler hustrubidrag til sin eksmand.
Og hun lyder som en mand, når hun gør det.
"Fuck den fattige skid", sådan siger hun.
Så jeg skrev til Anj.
Jeg skrev:
"Anj, skal du til kvindemarch?"
Hun skrev tilbage, og dette er hendes sms:
"Jeg håber, de hvide kællinger får tåregas."
Der er et problem i den feministbevægelse, ikke?
Fra første færd i Amerika
har der været en race-komponent.
Da Susan B. Anthony holdt det møde,
og Sojourner Truths sorte røv dukkede op.
Læs historiebøgerne.
Alle de hvide kvinder bad Sojourner Truth om ikke at tale.
De slog ikke kvinderettigheder i hartkorn med slaveri.
I ved, hvordan sorte kællinger er, så hun gik derop.
Hun holdt en berømt tale, hun sagde:
"Er jeg ikke en kvinde?"
-Nemlig. Og hør her. -Sådan!
Jeg støttede "Me Too"-bevægelsen, men hele tiden
tænkte jeg, at de håndterede det forkert.
Det var hvidt, det var...
...de gjorde ting som at tage til Golden Globes,
hvor de sagde: "Lad os tage til Golden Globes
og bære sorte kjoler.
Og fortælle, hvad vi mener."
Det virker ikke, kælling.
Sagde Martin Luther King:
"Alle skal tage bussen i matchende tøj."
Man stiger af bussen og går.
Det er ærligt.
Helt ærligt, det var en tåbelig bevægelse.
"Alle skal bære hæklede pussyhatte,
så de ved, vi mener det."
Hvad fanden lavede I?
Og så sagde jeg noget i en special,
og kvindelige skuespillere kom efter mig.
Men "Fuck jer. I er aflyst.
Jeg river den ikke af til jeres billeder igen."
De sagde: "Hvem tror han, han er?"
Det skal jeg sige jer.
Det er mig, der steg af bussen
og efterlod 50 millioner på bussen og gik.
Jeg er enig med de kvinder.
Kun ikke med måden, de gjorde det på.
Ja. Nej, det var så irriterende...
...hvis de kvinder mente det, hvad havde de så gjort?
De havde fyret deres agenter.
Og de var gået ned i postrummet
i en af de agenturer og fundet en kvinde,
der knoklede og sagt: "Vil I tale med os,
skal I tale med hende."
Og havde de gjort det,
ville hun være blevet stor, også dem,
og ingen var blevet rørt af Harvey Weinstein.
Men gjorde de det?
-Ja. -Nej!
Var det deres idé? NEJ.
Overraskende nok var det min.
Det, jeg mener, bevægelsen har brug for for at få succes er...
...en mandlig leder.
Jeg gør det gerne.
Jeg fører kvinder til det forjættede land.
Sørger for ligeløn.
At ingen generer jer eller fucker med jer på arbejdet.
Jeg beskytter jeres interesser.
Det eneste, jeg beder om, er...
...at I sutter min pik.
Og så er vi tilbage, hvor vi begyndte, ikke?
Og det er kernen i krisen.
Hvad...
Hvad er en kvinde?
Hvad er det i disse tider?
Er der i det hele taget mænd og kvinder mere?
Det ser ud til at være spørgsmålet.
Kvinder bliver sure på mig,
bøsser og lesbiske bliver sure.
Lad mig sige sandfærdigt,
disse transkønnede...
De niggere ønsker, jeg dør.
Jeg er gået for vidt, har sagt for meget.
Det bekymrer mig meget.
Jeg spøger ikke engang.
Når jeg går ud på scenen, er jeg bange.
Jeg ser rundt blandt publikum, leder...
Efter knoer og Adamsæbler
for at se, hvor truslen kan komme fra.
En nigger sagde til mig:
"Pas på, Dave. De er efter dig."
Jeg sagde: "Hvad?
En de eller mange de'er?"
Før jeg havde sagt noget om dem,
skal I vide, og jeg håber, I har det på samme måde,
,eg er ikke ligeglad
med andres lidelser.
Der er love, det betyder love i vores land.
North Carolina vedtog en lov.
En person i North Carolina skal bruge det toilet,
der passer til det køn, de er blevet tildelt
på deres fødselsattest.
Nej.
Det er ikke en god lov, det er en ond lov.
Ingen amerikaner burde skulle fremvise en fødselsattest
for at skide i Walmart, Greensboro, North Carolina,
hvor DaBaby skød og dræbte en.
Man må spørge sig selv, hvis man tænker over det,
hvem skal disse love beskytte?
Lad os sige, de skal beskytte mig,
mine interesser, den transfobiske komiker Dave Chapelle.
Lad os sige, jeg er i Walmart og shopper med min familie.
Jeg burde lige sige,
at skulle det ske i det virkelig liv, så bør I vide,
mine drømme ikke blev opfyldt.
Lad os sige, noget går galt,
og der er jeg i Walmart med fattige hvide,
mens jeg leder efter middelmådige ting og ydelser.
Og så skal jeg på toilettet.
Jeg siger det til min familie og går derud.
Så står jeg ved urinalet og tisser.
Og dette er, hvad den lov vil gøre.
-Åh gud... -Og pludselige kommer en kvinde
ind på herretoilettet.
Jeg mener, det er sært.
Og hun står skulder ved skulder
med mig. Jeg tænker, hvad foregår der?
Så løfter hun op i skørterne
og trækker en ægte, kødfuld pik frem!
Hvad tror I, jeg vil sige?
Gudskelov, hun er her med mig.
I det mindste ved jeg, familien er tryg.
Nej, slet ikke. Jeg vil være ubehageligt til mode.
Det ville føles bedre, hvis det var en mand med en skede,
der bakkede op til urinalet.
Det ville jeg ikke tænke over, kun: "Det er sært.
Fyren tisser ud af måsen.
Åh gud, han må være veteran, tak for din tjeneste."
Jeg er ikke ligegyldig overfor folks lidelser, for det er hårdt.
Vi sorte fik vores første, store helligdag i lang tid.
Glædelig forsinket Juneteenth til de sorte.
Juneteenth er en sær helligdag, ikke?
-Ja. -Den fejrer,
da sorte i Texarkana-området af landet
fandt ud af, at de var frie.
Men husk, de var frie, da de fandt ud af det.
De vidste det bare ikke endnu.
Meget interessant helligdag.
Jeg lærte noget.
Det er en vild historie.
Sidste Juneteenth hørte jeg en historie.
At der var en sort mand, der var i South Carolina
under slaveriet,
der blev frigivet af sin såkaldte herre.
Og da hans herre frigav ham,
gav han ham et stykke jord.
Det viser sig, han var genial.
Han var en dygtig bonde.
Han udnyttede sin jord godt,
og tjente mange penge, og her bliver historien skør.
Da han fik alle de penge...
...købte den nigger nogle slaver.
Har I hørt det? Det er en sand historie.
Nu ejede han ikke bare slaver, han avlede slaver.
Og var så grusom,
at selv hvide slaveejere sagde: "Rolig nu."
Han var vild og gjorde det,
for det gjorde succesrige folk dengang.
Han ville bare være som dem, sikke en tragedie.
Hvordan kan en person,
der selv har været slave,
gøre det samme onde mod en person, der ligner ham selv.
Det er ufatteligt.
Og chokerende nok laver de en film om ham.
Ironisk nok... Hedder den Rumjøder.
Rumjøder.
Pointen er,
at personen investerede i en konstruktion.
De succesriges konstruktion,
og han gjorde bare det samme som succesrige folk.
Han fulgte det, de kaldte "en tilskyndelse."
Alle kæmper,
men jeg er meget interesseret
i kønskonstruktionen på et personligt plan.
For jeg er en mand med børn og en kone,
og jeg kan lide min kones varme, våde, bløde mis.
Det betyder ikke, at jeg føler, at andre synspunkter
ikke kan eksistere.
Jeg optrådte i Oakland for 16 år siden,
og det var første gang,
trans-samfundet blev sure på mig, så vidt jeg ved.
Jeg var færdig med Chappelle-showet.
Det var let intetsigende, lille sted,
og jeg kom med nogle transkønnede vitser i Oakland for 16 år siden.
Mine stedord var ikke pæne som i dag.
Jeg gik for langt med ord som
tranny, og jeg vidste ikke, det var ondt. En kvinde rejste sig
og skældte mig ud.
Hun skreg ad mig.
Kaldte mig transfob og alt muligt.
Jeg havde ikke hørt de ord før, det var virkelig sært.
Jeg flippede ikke ud, jeg så på vagten,
"Få dog den kælling ud herfra."
Jeg fortsatte bare.
Og så gik hun til pressen.
Næste dag skrev en af deres aviser
alt det, hun havde sagt om mig i avisen.
Forkert citerede vitser, og kaldte mig transfob.
Ord, jeg ikke havde hørt før,
men hver gang jeg talte med en af dem,
gentog de altid det fra den artikel.
Den ting, jeg mindst kunne lide, var, jeg hader den sætning:
"Jeg slog ned på dem."
"Slog ned", hvad fanden betyder det?
Nu hurtigt fremad.
Det er 2019.
Og jeg er på restaurant i Ohio. En fin restaurant.
Det er Thanksgiving-ugen.
Helt ærligt, så er det ikke en fin fin restaurant,
men det er en fin restaurant, hvis man er hvid og fra Ohio,
og aldrig har været andre steder.
Se Chili's for jer.
Jeg sidder ved baren og får en drink.
Der er kun en anden person, en kvinde, der sidder lidt væk.
Og hun var alene og ældre, det gjorde mig trist,
for det var helligedage.
Så jeg sagde til bartenderen: "Giv den kvinde en drink fra mig."
For at sprede lidt stemning, og bare jeg ikke havde gjort det.
Kvinden ville tale.
Hun var ikke ond, men flink, og hun ville bare sludre.
Men en nigger, der vil være fuld,
gider ikke høre om hendes badeværelsesrenovation.
Jeg forsøger at være høflig.
Metro-fliser? Ja da.
Men så siger hun noget.
Det fanger min interesse.
Hun siger: "Min datter kommer hjem."
"Dejligt, du har familie til Thanksgiving."
Og kører på, om hvor fantastisk hendes datter er.
Hendes datter har en ny agent og er i Hollywood,
og med i film og på tv,
og mens hun fortæller det, tænker jeg, at hun er så sød.
Hun ved sikkert ikke, hvem jeg er.
Eller hvad jeg laver,
for jeg ved,
hvad din datter i Hollywood laver.
Hun siger: "Vil du se et billede?"
Nej, det vil jeg ikke,
men hvad kan jeg gøre?
"Okay, lad mig se billedet."
Jeg tager billedet og siger kun:
"Åh...
...hun er meget smuk."
Og hun lægger det væk,
ser pludselig ondt på mig, som om hun har fanget mig i noget.
Hvad betyder det ansigt? Så siger hun: "Hun er transkønnet."
Og jeg tænker: "Den kælling ved, hvem jeg er."
Det var en ond fælde,
for den lod mig ikke være ærlig.
Ellers var den ikke klappet i.
Jeg ville have set på billedet og sagt:
"Se lige den kantede hage, den tykke Joe Rogan-hals.
Er det en mand?
Er din datter en mand?"
Men det kan man ikke sige.
Det er så irriterende.
Vi spoler fremad, et par dage senere.
Det er onsdag.
For torsdag er det Thanksgiving,
og jeg sidder i en anden bar.
Og denne bar er ikke fin.
Den er grum, en af de barer, hvor den øverste hylde
burde være under vasken.
Her drikker de fattige hvide. Tiki-fakkel-hvide.
I ved godt hvem, ikke? De hvide, der tror på "Q",
og elsker Trump, ikke? Som Michigan-hvide.
Det er sjovt!
Jeg husker, jeg var der engang,
og jeg var virkelig fuld,
og sagde til alle i baren:
"Hejsa, jeg gir en drink."
Og alle de skiderikker råbte hurra!
Bartenderen vidste, jeg var fuld, så hun spurgte:
"Hr. Chapelle, er du nu sikker?
Det bliver 16 dollar."
Det er hårdt for de hvide.
Og det var en helligdagsweekend, ikke?
De skiderikker morede sig.
De festede og lavede lyde.
Dem, hvide laver, før de lyncher en.
Alt det gjorde de.
Jeg var fuld.
Jeg så over skulderen og troede, jeg så syner.
Gæt, hvem jeg så?
Jeg troede, det var løgn, men jeg kiggede,
og jeg så...
...den trans-kælling fra billedet.
Jeg kunne ikke tro det.
Jeg sagde: "Hvad laver en trans her?
Det er meget farlig opførsel."
Og hun var sammen med to store, pumpede, homoseksuelle sorte fyre.
Jeg kendte dem ikke, men de var klart bøsser.
Det var så tydeligt som en pik i munden,
så bøssede var de.
De havde 1980'ernes bøsseansigt.
Husker I 80'erne,
hvor bøsser altid så overraskede ud?
"Luk munden, nigger, hvad er overraskende, ikke?"
Men de var store, de lignede Jussie Smolletts sko.
Og jeg tænker, de får problemer.
Så jeg rejser mig,
og alle i baren kan lide mig, så jeg overgør det,
så alle hører mig.
Jeg går op til hende og siger:
"Hej! Jeg mødte din mor forleden,
hun fortalte store ting om dig og Hollywood.
Tænk, at nogen
fra en fattigt sted som her
kan opnå det. Flot klaret.
Velkommen hjem."
Og hele baren råber "Hurra!"
Og jeg sagde: "Pyh.
Det køber hende lidt tid."
Ikke sandt?
Et par drinks mere og de fyre begynder
at bede hende om en mis, hun ikke har.
Og hun var meget venlig.
Hun sagde: "Tak," og vi gav hånd.
Men da hun holdt min hånd, blev hun ond i sulet som sin mor.
Og sagde: "Gider du lade være med at slå ned på mit folk?"
Det kan jeg ikke lide.
Ingen mand ville tie, og jeg var fuld.
Jeg sagde: "Hvad mener du, kælling?"
Jeg huskede at kalde hende kælling, så hun ikke blev afsløret.
Men hun skjulte det ikke.
Hun var ude og stolt.
Hun skældte mig ud foran alle.
Råbte alle punkterne fra artiklen mod mig.
Din transfobiske dit og dat.
Blev ved med at klappe hænderne i mit ansigt.
"Lad mig sige dig noget."
Jeg sagde: "Har sorte lært dig det?" Hun fortsatte.
"Lad mig sige dig noget, skat."
Så irriterende.
Hun kaldte transkønnede, mit folk.
Er det ikke sært? "Mit folk dit, mit folk, dat."
Jeg sagde: "Hvad mener du med det?
Blev I kidnappet i Transsylvanien og bragt hertil som slaver?"
Hun sagde: "Mit folk har kæmpet i årtier, skat."
Og jeg så på de sorte bøsser.
"Er der noget, I niggere vil fortælle kællingen?
Clifford. Clifford?"
Jeg overdriver, hun er faktisk ret sød.
Og vi har det fint nu, men det gik mig på nerverne.
Fordi når nogen siger det til mig,
så ved jeg, de aldrig har mødt mig, de gentager bare det,
de har hørt.
Alle, der har set mig, ved,
at jeg aldrig har haft et problem med transkønnede.
Lytter I til det, jeg siger, så er det tydeligt,
at mit problem altid har være hvide.
Jeg har skændtes med hvide i hele min karriere.
Da jeg mente at have styr på jer,
ændrede I reglerne.
"Virkelig?"
-Ja, skiderik! -"Altså.
Jeg er en pige nu, så sådan skal du behandle mig.
Kald mig pige, nigger."
Det er så irriterende.
Nej, gå tilbage
i aften efter showet, og se alle mine shows på Netflix.
Lyt til alt, jeg har sagt om det samfund.
Jeg kan gentage.
"Hvor meget skal jeg deltage i dit selvbillede?"
Eller: "Diskuter det ikke foran sorte."
Eller: "Der er niggere i Brooklyn med hæle for at være trygge."
Jeg spurgte: "Hvorfor er det lettere for Bruce Jenner
at skifte køn,
end det er for Cassius Clay at skifte navn?"
Lytter I til det, jeg siger, taler jeg ikke engang om dem,
jeg taler om os, og "de lytter ikke."
Det er så irriterende.
Og de har stoppet folk, der er mere magtfulde end mig.
De stoppede J.K. Rowling.
Hun skrev alle Harry Potter-bøgerne selv.
Hun solgte så mange bøger, at Biblen er bekymret.
Og de stoppede det, fordi hun sagde,
og det er ikke direkte citeret, men noget i retning af
at køn var et faktum.
Og så blev transsamfundet sure,
og kaldte hende en TERF.
Jeg anede ikke, hvad det var.
Men jeg ved, at transfolk finder på ord for at vinde diskussioner.
Så jeg slog det op.
TERF er et akronym.
Trans-ekskluderende-radikal-feminist.
Det passer, det er en gruppe kvinder,
der hader transkønnede.
De hader dem ikke,
men de ser på transkvinder,
som vi sorte ser på skosværtede ansigter.
Det fornærmer dem som i: "Kællingen laver en efterligning af mig."
Jeg burde ikke tale om det,
for jeg er ikke kvinde eller trans.
Men som vi har fastslået,
så er jeg feminist.
Nemlig.
Jeg er hold TERF.
Jeg er enig.
Køn er et faktum,
se det fra en kvindes perspektiv.
Sådan her, Caitlyn Jenner,
som jeg har mødt, dejlig person,
blev valgt til årets kvinde.
Hendes første år som kvinde.
Er det ikke vildt?
Hun slog alle kællinger i Detroit, hun er bedre end jer.
Har aldrig haft menstruation, er det ikke vildt?
Jeg ville fandeme være vred, hvis jeg var kvinde.
Var jeg til BET prisuddeling, og de sagde:
"Og vinderen for årets nigger er... ...Eminem."
Helt ærligt.
Køn er et faktum, færdig.
Hvert menneske på denne Jord
er kommet gennem benene af en kvinde for at være på Jorden.
Det er et faktum.
Men...
...jeg siger det ikke for at sige, at transkvinder ikke er kvinder.
Jeg siger bare, at de misser, som de har...
...ikke sandt?
Jeg siger ikke, det ikke er en mis, men det er som
mere-end-mis eller umulig-mis, ikke?
Det smager som mis, men det er det ikke rigtigt, vel?
Det er ikke blod, men rødbedesaft.
Så, nu får jeg problemer.
Før jeg går, har jeg en historie,
der er vigtigt i forhold til dette.
Jeres samfund skal vide, at den sejeste person, jeg har mødt,
var en transkønnet kvinde,
og det er ikke en mand, som jeg kendte,
der blev en mand, kvinden var trans, da jeg mødte hende.
Daphne Dwarman boede i San Francisco.
Jeg lavede 18 shows i området,
nogle gange i Oakland og Dirty Hood-natklubben,
og hun var der, hvid transkvinde, lo
højt og hårdt over alt, jeg sagde.
Især transvitserne, meget forvirrende...
...for hun var så tydeligt en trans.
En aften efter et show mødte jeg hende.
Og det var, viste det sig,
hendes drøm at blive komiker.
Og jeg var hendes helt.
Det var rørende. Jeg kunne ikke ikke lide en,
der følte sådan omkring mig. Vi blev venner.
Og da jeg lavede Sticks & Stones,
lige da den kom ud, var jeg i San Francisco
og ville optræde her.
Jeg manglede et åbningsnummer og huskede...
...den transkvinde, jeg havde mødt, så jeg ringede til hende.
Jeg ringede selv.
Jeg sagde: "Hej Daphne, det er Dave Chapelle."
Hun kunne ikke tro det.
Jeg siger: "Jeg er i San Francisco."
Og hun siger en masse skørt.
Jeg siger: "Slap af, jeg vil ikke have mis...
...jeg ringer, fordi jeg mangler et åbningsnummer.
Vil du åbne showet?"
Og hun sagde: "Ja, for fanden."
Jeg vidste det ikke dengang,
men kvinden havde kun optrådt otte gange.
Det var næsten ingen erfaring,
og nu skulle hun åbne et show, mange ville kalde det største.
Hun var en amatør af statur,
men i praksis var hun meget professionel.
Hun kom meget tidligt, hvilket jeg værdsætter,
for jeg kan lide, folk kommer til tiden.
Hun var fantastisk klædt.
Jeg er transfobisk, og jeg sagde: "Du ser godt ud."
Gik på scenen med en professionel komikers selvtillid,
tog mikrofonen og gik ned gennem gangen,
og så på folk som en gangster. I skulle have set hende gå.
Ingen grinede i 45 minutter i træk.
Jeg overdriver ikke, showet var forfærdeligt.
Det stank.
Stank.
Og så præsenterer hun mig,
og jeg er som et glas vand efter en håndfuld salt.
Publikum var glade for at se mig.
Jeg styrede for hårdt.
Her er det, der imponerede mig.
Enhver anden komiker, jeg har set, hvis det gik som med hende,
ville være smuttet ud af bagdøren, taget hjem og tudet.
Det gjorde hun ikke.
Ikke bare blev hun,
hun sad helt oppe foran.
Når en ny komiker ser en erfaren komiker,
i standup kalder vi det at tage timer.
Og kællingen tog hele min time, hun sad der
og lo lige så meget, som hun altid ler,
som om der ikke var sket noget slemt for hende.
Og jeg så hendes show, Noget slemt var sket.
Hun var fuld.
Hun begynder at tale til mig på scenen,
som en person ville tale til tv, når de er alene.
Sådan talte hun.
Jeg var ligeglad, jeg kendte hende.
Men publikum kunne ikke lide det, for hun var dårlig.
Og en fyr rejste sig bagi,
Daphnes hår var farvet blondt,
og fyren råbte højt, og hans energi var sær.
Han råbte: "Hej Daphne!" Der blev stille.
Folk blev anspændte.
Vi vidste ikke, om det var en ballademager eller en skytte...
Han sagde:
"Har måtten samme farve?"
Det var fucket op.
Hele salen stønnede, for det var så ondt.
Alle stønnede, bortset fra Daphne.
Hun lo, hvilket var sært.
Hun så sig ikke engang tilbage.
Hun sagde: "Jeg har ikke måtter,
kun hårde trægulve." Og ikke andet.
Og ikke andet.
Da hun sagde det, eksploderede publikum af grin.
Hun skar gennem nervøsiteten med en vits.
Hun godtgjorde 45 minutters dårlig show.
Derefter kunne hun ikke gøre noget galt.
Og jeg blev ved, og hun talte til mig.
Og så blev showet sejere end et show.
Det blev en samtale
mellem en sort mand og en hvid transkvinde,
og vi kom til bunds med ting.
Alle de ting, man ikke tør spørge om,
dem spurgte jeg om,
og hun svarede, og hendes svar var for sjove.
Publikum faldt ned af stolene af grin,
og i slutningen af showet siger jeg: "Nå, Daphne,
det var sjovt.
Jeg elsker dig så højt, men jeg aner ikke,
hvad du taler om."
Alle lo,
men ikke Daphne.
Hun ser på mig, som om jeg ikke længere er hendes ven.
Som om jeg er hele verden i en fyr.
Så sagde hun: "Jeg har ikke brug for, du forstår mig."
Jeg sagde: "Hvad?"
Hun sagde: "Jeg har bare brug for, at du tror på...
...at jeg har en menneskelig oplevelse."
Og da hun sagde det,
gispede publikum.
Og jeg sendte hende Fight Club-blikket
og sagde: "Jeg tror dig."
For hun sagde intet om stedord.
Hun sagde ikke, at jeg fik problemer.
Hun sagde: "Bare tro på, jeg er en person, der går gennem livet."
Jeg ved, jeg tror på dig, for det, man siger, er man selv.
Så sagde jeg godnat til publikum. Og de gik amok,
og før klapsalverne for alvor rullede,
sagde jeg: "Og glem ikke Daphne, mit åbningsnummer."
Så rejste publikum sig.
Jeg så på hende, hun havde tårer i øjnene,
hun kunne slet ikke tro det.
Det kunne jeg heller ikke, for hendes standup stank.
Det var en fed aften.
Den fantastiske, afdøde Paul Mooney var der
og en masse andre standupniggere.
Og vi gik bag scenen
og drak og talte og lo,
og Daphne stjal rummet, for hun fik alle til at grine.
Hun fortalte en masse skøre historier om ting, hun havde oplevet.
Vi lo alle sammen,
og hun talte, og vi lo.
Jeg så mig omkring og tænkte: "Hvor er hun sjov."
Jeg sagde til hende: "Du er sjov.
Det var du ikke på scenen.
Du gør noget galt, men jeg kan hjælpe dig.
Når jeg er San Francisco, så åbner du for mig,
og jeg giver dig tips,
så finder du ud af det."
Hun sagde: "Mener du det?"
Jeg sagde: "Ja."
Og så krammede hun mig.
Jeg skubbede hende væk, for jeg er transfobisk.
Jeg sagde: "Grænser, kælling!"
Da Sticks & Stones udkom...
...var mange i transsamfundet vrede på mig,
åbenbart var de efter mig på Twitter.
Jeg er ligeglad, for Twitter er ikke et rigtigt sted.
Og det sværeste en person kan gøre,
er, at gå imod sin stamme,
hvis de er uenige med den, men det gjorde Daphne for mig.
Hun skrev et smukt tweet, og det her er næsten ordret det,
hun skrev.
"At slå ned på nogen kræver, at man mener, de er mindreværdige.
Jeg kender ham, det mener han ikke.
Han slår ikke ned, han slår ikke op,
han slår sig løs i standup og er en mester til det." Det sagde hun.
Smuk tweet, smuk ven, det krævede mod
at forsvare mig sådan, og da hun gjorde det,
lod transsamfundet det gå ud over hende på Twitter.
I dagevis var de efter hende, og hun stod fast,
for hun er sjov.
Men seks dage efter den vidunderlig aften, jeg beskrev for jer,
begik min ven Daphne selvmord.
Det er en sand historie. Mit hjerte var knust.
Ja, det var ikke vitserne.
Jeg ved ikke, om det var dem, der gik efter hende,
eller hvad der skete i hendes liv.
Men det hjalp nok ikke på det.
Jeg var meget vred på dem og på hende.
Jeg følte, Daphne løj.
Hun havde sagt, hun følte sig som kvinde.
Og så en dag går hun op på taget af sin bygning,
og springer ud og dør.
Tydeligvis...
...ville kun en mand gøre sådan noget gangsterlort.
Vent lidt.
Hvor svært det end er at høre den vits,
så siger jeg jer, at Daphne ville have grinet.
Derfor var hun min ven.
Jeg læste hendes nekrolog
og fandt ud af, at hun havde en datter.
Og lige da jeg læste det, og det her er sandt,
så skrev Anderson Cooper fra CNN til mig.
Han skrev meget venligt:
"Det gør mig ondt at høre om din ven."
Og jeg skrev tilbage: "Ny telefon, hvem er det?"
Han skrev: "Det er Anderson Cooper."
Jeg skrev: "Hør, jeg skal finde hendes familie."
Og han skrev straks tilbage
med telefonnumre og alt muligt.
Og jeg må sige, vil man vide noget om homoseksuelle,
så ring til Anderson Cooper fra CNN.
Den nigger er hurtigere end Google.
Så jeg kontaktede hendes familie,
og startede en opsparingsfond til hendes datter,
for jeg ved, det var det eneste, hun bekymrede sig om.
Jeg ved ikke, hvad transsamfundet gjorde,
og jeg er ligeglad, for jeg føler,
at hun ikke var i deres stamme, hun var i min.
Hun var komiker i sjælen.
Datteren er meget lille, men jeg håber at være levende,
når hun fylder 21,
så giver jeg selv hende pengene.
Og til den tid
er jeg måske klar til at have en samtale,
jeg ikke er klar til i dag.
Men jeg vil fortælle den lille pige:
"Jeg kendte din far.
Og han var en vidunderlig kvinde."
Empati er ikke homoseksuel. Empati er ikke sort.
Empati er biseksuel. Den skal gå begge veje.
Husk, at tage en mands arbejde er som at dræbe ham.
Jeg beder jer, gør det ikke mod DaBaby.
Kevin Hart drømte hele livet om at være vært for Oscar-showet,
og da han endelig fik jobbet, så tog de det bare!
Det er ikke fair.
De dræbte ham ikke, Kevin er en stærk fyr.
Men jeg er sikker på, det knuste gamle Cliffords hjerte.
Det er slut.
LBGTQ, elemental PQYZ, det er slut.
Jeg fortæller ikke flere vitser om jer,
indtil vi begge er sikre på, at vi ler sammen.
Jeg siger jer, det er forbi. Jeg er færdig med at tale om det.
Det eneste, jeg beder jeres samfund i al ydmyghed om, er,
lad være med
at slå ned på mit folk?
Tusind tak og godnat.
DET KOMMER SOM ET STORT CHOK AT OPDAGE, AT FLAGET, SOM DU LOVER TROSKAB TIL,
IKKE LOVER TROSKAB TIL DIG
SORTE TRANSLIV BETYDER NOGET
STOP MED AT DRÆBE SORTE MENNESKER
SIG HANS NAVN
JEG KAN IKKE TRÆKKE VEJRET
STONEWALL
TIL NORM
Tekster af: Toni Spring