Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
JOULUPUKIN MAA
Huomenta Tontturadiosta. On vuoden kiireisin päivä.
Ulkona on mukavat 32 astetta pakkasta ja sakea lumipyry.
Työn iloa!
MAA
Tuotanto käyntiin!
Albert!
Kiva pirssi. -Sain Hammaskeijulta alennusta.
Hän haki pankista kolikoita kerran viikossa.
Porovoimia 120 ja automaattivaihteisto.
Penkinlämmittimet. -Ja talvikumit.
JOULUPUKILLE
DAVID JA TONTUT
Nuori Charlie Chaplin sai lahjaksi knallin.
Useita vuosia myöhemmin hänestä tuli kuulu näyttelijä.
Nuori Alfred Nobel sai tulitikkuja,
ja muutamaa vuosikymmentä myöhemmin hän keksi dynamiitin.
Mikä on Pukin vaimon nimi? -Mary Christmas.
Totta kai sen tiesit.
Muksut! -Albert!
Miksi haluat tulla isona? -Koko maan parhaaksi tontuksi!
Kuten sinä.
Etkö Pukiksi?
Ei siinä ole järkeä.
Hän lentelee lahjakuorma mukanaan, eikä juuri kukaan usko häneen.
Ehkä niin.
Kerron salaisuuden: minäkään en tahdo Pukiksi.
Tiedätkö miksi? -En.
Entä te? -Emme!
Kuka Joulumuoria sietäisi?
Kuka tahtoo Albert-paidan?
TATRAVUORET
Kävi paimenet Beetlehemiin
Enhän kiekunut? -Laula matalammalta.
Sävelkuuro sinä olet.
Onko noin? -Totta vie.
Mitä touhuat, Piotr?
Hei!
Joululauluja kuuluu laulaa hartaasti eikä elukoiden lailla.
Olit itsekin joskus nuori. -Älä nyt…
David, tulehan laulamaan papalle!
En ehdi! Isä estää meitä jahtaamasta poroa!
Mitä poroa?
Se on näkymätön taikaporo.
Vai niin!
Enpä oikein tiedä Varsovasta, kultaseni.
Matka vain tuntuu pitkältä, äiti.
David viihtyy täällä.
Niin, mutta entä hänen kehityksensä?
Siellä on hienoja kouluja. Täkäläinen ainoa teatteri on aina täynnä.
Täällähän on kaunista.
Raitista ilmaa ei voita mikään. -Lähin oopperatalo on Krakovassa.
Siellä hän voisi aikuistua. -Hän on vasta kymmenen.
En tarkoita Davidia.
Tonttu Toshiro Wakabayashi täällä.
Hyvät katsojat: kuten viime vuonnakin,
vuoden työntekijä viidettä kertaa peräkkäin on -
Albert-tonttu!
Mistä oikein ammennat joulumieltäsi?
Vilpittömät kiitokset kaikille faneilleni ja Maan asukkaille.
Teidän ihailustanne saan voimaa!
Suo anteeksi.
Sellainen hassu juttu vain, etteivät ihmiset näe tätä.
Eivätkö?
Oma on häpeänsä. Kuulette minusta vielä!
Onnea matkaan.
Miten meni?
Laskit vähän luikuriakin.
Nostit itsesi jalustalle.
Halusin olla vaatimaton.
Olet itsesi suurin fani.
Älä ole kateellinen.
Ajattelen toisia päivittäin.
Pukkipoppoon kahjot seikkailut.
Ihanko tosi? -Upea kirja.
Hienoja kuviakin.
Luin tämän, ja lue sinäkin.
Poikahan uskoo tuohon hölynpölyyn, Piotr-kulta.
Saatat hänet naurunalaiseksi.
Se ei ole hölynpölyä, ja syy on Pukin. Minä vain paketoin lahjan.
Näkisitpä omasi.
Pelottaa jo.
Sietääkin.
Tahtoisin kerrankin huonon lahjan kuten muutkin naiset.
Kirsikankiven poistajan, miesten sukat…
Joulun taika ei salli moista.
Tämänkö sallii? -Jo vain.
Kinoksia New Yorkissa.
Karibianmerellä hurrikaanivaara.
Eurooppa lumeton tänä vuonna ilmastonmuutoksen vuoksi.
Paitsi Puolan koillisosat.
Ilmanpaine normaalin paikkeilla.
Alle kymmenvuotiaiden usko jouluun vakaa.
Joulumieltä vain 90 prosenttia.
Kelvottomia kapistuksia. Ne sveitsiläiset pelasivat ihan hyvin.
Huomio!
Lopeta tuo ärsyttävä kilistys!
Pomo… -Katsotaanpa.
Aloillanne. -Mitä nyt?
Mitä sinä teet? -Kukaan ei saa nähdä mustia karvoja.
Minähän olen näkymätön.
Kas niin.
Hou-hou, pomo!
Laskuteline tarkistettu ja porot biotankattu.
Vasama valitti hilseestä ja Petteri uusista kengistä.
Ne pitää ajaa sisään. Oliko muuta?
Albert…
Pukki! -Ei mitään.
Pukki!
Odota, kulta! Unohdit toisen illallisen.
En ehdi napostella! -Syökin kaikki.
Selleriä ja parsakaalia.
Pikaruoka tärvelee kolesterolisi.
Vahdi häntä, Albert. -Käskystä!
Ole varovainen.
Olkaa kaikki.
Tonttuni…
Hou-hou!
Lentoon sitten!
Hyvää joulua!
Kaikkea hyvää.
Toivon, että Kasiula tulisi toimeen Maciekin kanssa.
Tiedän sinun olevan käärmeissäsi, mutta sehän on sonni. Luontoa ei petetä.
Puhuvatko eläimet ihmisten äänellä tänä iltana?
Totta kai, kuten aina.
Rupattelen Kasiulan kanssa keskiyön messun jälkeen.
Mitä se sanoo? -Samaa kuin aina.
Että sen pitää muuttaa oopperataloa lähemmäs.
Onpa hauskaa.
Kasiula ei moisia höpsi.
Se viihtyy täällä.
Etkö vain?
Mummu sanoi, että piiraat jäähtyvät.
Tullaan. -Kuinka ihanaa.
Entä mitä toivon sinun puolestasi?
Että Piotr hukkaa myssynsä.
Onkohan Joulupukki jo tuonut lahjat, isä?
Takuulla.
Kuulitko tuon?
Kulkuset.
Näetkö Pukin näkymättömän reen?
Se on tosiaan näkymätön.
Petteri on edessä ja sen takana Ukkonen.
Vasama.
Pukki istuu reessä.
Ajaako sitä joku tonttu?
Albert!
Hänpä juuri!
Hyvää joulua!
Hou-hou!
Mitä sinä oikein…
Eihän meitä nähdä.
Miksi he sitten vilkuttavat? -Kunhan venyttelevät puutuneita käsiään.
Matkaan!
Kävi paimenet Beetlehemiin
Jeesus-lapselle lyyraa näppäili
Kunnia taivaas' korkeuksissa
Tulkoon päälle maan rauha
Kunnia taivaas' korkeuksissa
Tulkoon päälle maan rauha
Bravo!
Hyvä!
Istutaanpa sitten.
Käykää pöytään.
Ei!
Siihen istuu matkamies. -Niin.
Ei hän koskaan tule.
Ei sitä koskaan tiedä. -Tule tänne.
Totta puhuen se tuoli on varattu vainajille.
Älä viitsi. -He poikkeavat mielellään.
Niin. -Tuolla näkyy Aurelia-täti.
Näin Kornel-sedän käytävällä.
Tosiaan.
Kuusen takana piileksii jälleen -
eukko Popielak!
Älä sepitä lapsille satuja.
Poika ei saa unta. -Hanna…
Enkä minä.
Saat kyllä.
Hei vain ja trallallaa
On syntynyt meille Jumalan poika
Beetlehemissä
Mietek! -Hyvää joulua!
Kiitos.
Matkamies saapui. -Niin juuri.
Istuhan.
Pitävätkö kuulopuheet paikkansa?
Pitävät.
Muutamme Wilanówiin loppiaiseksi.
Vanha tonttu tarjosi töitä lakifirmastaan.
Siitä ei sovi kieltäytyä.
Minullekin tarjottiin töitä.
Niinpä. -Hieman haikeaa, mutta…
Onnittelut. -Kiitos.
Ensi joulua juhlitaan Varsovassa!
Niin. -Taatusti.
En tiedä, mahtuvatko kaikki meille.
Mahtuvat kyllä. Käy pöytään.
En voi. -Mitä?
Käyn vielä neljässä kodissa. -Voi sinua.
Hyvää joulua. -Sitä samaa, ja kiitos.
Syödäänpä nyt.
Hetki vain.
Kuka on ollut kiltisti? -Minä!
Mitä teit siellä? -Missä?
Siellä vuoristomajalla.
En mitään.
Älä enää koskaan tee niin, Albert!
Vauhtia, Petteri ja Vasama!
Tässä sinulle. -Tottahan toki.
Davidkin sai jotain.
Missä se kirja on?
Albert-tonttu, siistiä!
Huippua! -Vaihdoitko lahjat?
En. Varmaan Pukin tekosia.
Onpa hassua. -Taikaa.
VARSOVA, VUOTTA MYÖHEMMIN
Kiven poistaja, kuten toivoit.
RAKKAALLE HANNALLE
Niin, pomo? -Mitä kuuluu?
Ovatko piiraat valmiita? -Tuota…
Selvä sitten.
Joulua ei pidä viettää miten sattuu.
Puhutaanpa jostain muusta. Esitelmä alkaa tasan kahdeltatoista.
Sait mainion tilaisuuden.
Kuulemiin.
Pirun varpuset!
Turkanen!
Mitä teet? Kielsinhän koskemasta kaukoputkeen!
Miksemme saa ottaa yhteyttä ihmisiin?
Ihmiset ovat arvaamattomia.
Saammehan heiltä kirjeitä läjäpäin joka vuosi.
Oletko tavannut ihmistä? Minä olen.
PUOLAN VARSOVA, 2004
Olipa outo haukkumanimi lahjojen tuojalle.
Tuolla on varas! Tulkaa äkkiä!
USA:N NEW YORK, 1992
Vaaranpaikkoja ihmisille.
Talo on saarrettu! Tule heti ulos sieltä, niljake!
Ja pettymys minulle.
SAKSAN BERLIINI, 1888
Jokainen minut nähnyt ohikulkija kailotti samaa.
Tuolla on varas! Napatkaa hänet!
PUOLAN FROMBORK, 1428
Lahjojen vieminen on toki hienoa.
Joskus tosin sattuu kiperiä käänteitä.
Kiikissä, kanalja!
Miksi hiivit tyttäreni kamarissa yöllä?
Taistoon!
Taikavoimista on apua.
MEKSIKON TIJUANA, 1963
Joka tilanteessa.
Aina sama laulu.
Napatkaa hänet!
RANSKAN PARIISI, 1931
Emilie oli pahin pettymys.
Hyvää joulua, pikku Emilie!
Luoja. -Hän oli suloinen lapsi.
Muutama vuosi oli toki kulunut.
Siitä on 80 vuotta!
Mutta että vaasilla?
Minua sentään ihaillaan.
Sinuako? -Kaikkihan vilkuttivat.
Kaikki kaksi, eivätkä he nähneet sinua.
Sanoinhan, että reki on näkymätön.
Onko? -On.
Entä se vilkutus?
Miksi vilkuttaa, jollei näe?
Nyt saa riittää!
Osaapa "fiksuin" tonttu olla hoopo.
Painu pehkuihin. Pian on joulu.
Huomenna pitää kiirettä.
Hyvää yötä.
Hou-hou.
Mikä mieltäsi painaa, poikakulta?
Varsovassa ei ole lunta.
Kuule. Kun olin sinun ikäisesi,
saatoin vain haaveilla tällaisesta kodista.
Minä jouduin -
kaitsemaan lampaita.
Ja pässejä.
Lypsämään lehmiä.
Pilkkomaan polttopuita.
Jouduin kävelemään viisi kilometriä kouluun.
Jopa talvisin, eikä silloin ollut busseja.
Etkö viihdy täällä?
Tykkään minä jostain.
Kuten mistä?
Oopperatalo on lähellä.
Rupatellessa ihan unohtui,
että tilasin sinulle kuninkaan puvun joulunäytelmää varten.
Tiedäthän keneltä? -Tiedän.
Niin juuri.
Taikaräätäliltä.
Hän on tämän maailmankolkan paras pukumaakari.
Hän se vaatetti satukuninkaankin.
Kaikki tietävät sen. -Niinkö?
Sepä hienoa.
Niin on!
Oletkohan sinä kipeä?
En, äiti!
Näytä otsaasi.
Mitataanpa lämpösi.
Sinun myös.
Hou-hou.
Mikä meno? -Ei tässä mitään.
Ei siltä näytä. Miksi olet naama näkkärillä?
Siltä tontut näyttävät.
Miksi teemme tätä, Erwin?
En ymmärrä kysymystä. -En minäkään.
Eikä Pukkikaan.
Hän höpisee joulun taiasta, vaikkei ole koskaan kokenut joulunpyhiä.
Näyttää vain 62 prosenttia.
Mäsänä varmaan.
Elämäni on mäsänä.
Minne joulumieleni katosi?
Mitä tarkoitat?
Rakastamme ihmisiä.
Siksihän annamme heille lahjoja.
Siitä syntyy joulun taika…
Kuinka minua voi rakastaa, jollei minua näe?
Raadan niska limassa.
Emmehän me tee mitään koko vuotena joulua lukuun ottamatta.
Se yksi aika vuodesta onkin ongelma!
Vaikkei teekään töitä ympäri vuoden, täytyy pitää vapaata.
Toimettomuudestahan joulussa on kyse.
Ei töitä jouluna.
Haetaan borssia ja piiraita.
Puhutaan vanhuksista.
Mennään meille.
Tilataan purtavaa ja katsotaan Yksin kotona.
En tahdo. Minä häivyn!
Mutta… Nytkö?
Minne?
Tahdon kokea aidon joulun ja joulumielen.
Sano nyt, minne olet lähdössä.
Sinne missä kaikki vilkuttavat minulle.
Väistä.
Syötä, Michał!
Ota koppi, tulokas!
Nössö.
Pomo.
Mitä on tekeillä?
Mitä nyt?
Kakista ulos.
Asiani koskee Albertia. -Mitä hänestä?
Hän karkasi.
Tai siis hän päätti pitää vapaata jouluna.
Tai siis ei, vaan hän lähti…
Ihmisten luokseko?
MYYDÄÄN JOULUKUUSIA
Mitä…
Terve!
Sinä näemmä tunnistit minut.
Näytätte Albert-tontulta.
Bingo, mutta tehdään sinunkaupat.
Tulehan.
Näytä minulle paikkoja. -Anteeksi!
Moi?
Kuorma-autoni.
Tuiki tavallinen kuorma-auto. Hyvältä näyttää.
Tuo oli hitti vuonna 2015. Se meni kuumille kiville.
Missä kuorma-autoni on?
Tässähän se. Talo tarjoaa.
Tahdotko jouluhalin?
Toki.
Hyvää joulua!
Miksi olet vaitonainen?
Voitteko nipistää minua?
Toki, mutta mehän sovimme tekevämme sinunkaupat.
Oliko hyvä nipistys? -Sattui hiukan.
Eka nipistykseni. Taidan olla luonnonlahjakkuus.
Hänellä ei ollut joulumieltä.
Miksei hän kertonut minulle?
Mitäpä olisit ehdottanut? Töitä tauotta.
Niin juuri.
Lahjat tuottavat joulumieltä.
Niin se toimii.
Höpsis. -Anteeksi?
Nuori Albert tahtoo nähdä maailmaa.
Etkö käsitä?
Tulemme näkyviksi ihmisten seurassa. -Entä sitten?
Saisit ryhtyä urheilemaan.
Lakkaa syömästä stressiisi. Pelkäät näkymistä.
Kyse ei ole masustani vaan… -Tiedän kyllä mistä.
Ihmiset pelkäävät meitä. -Väärin, Pukki.
Sinä se heitä pelkäät. Hiiviskelet kuin varas.
Se on perinne.
Niin, savupiippuun tunkeutuminen.
Se on epäkäytännöllistä, puhumattakaan turvallisuudestasi.
Kas, hiukan sadetta lumen sijaan.
Taisit kaivata minua.
Kovasti. Ajattelin sinua koko vuoden.
Aivan kuten kuvittelin.
Saisit tavata isäni. Hän ihailee sinua.
Tiedän! Hänhän vilkutti viime vuonna.
Näitkö sen? -Toki.
Kaikki vilkuttavat.
Muistan sinut ja isäukkosi…
Miten sinä minut muistat?
Minulla on hyvä muisti.
Pukki luulee rekeään näkymättömäksi.
Näit meidät silti.
Isän ansiosta.
Hän näkee asioita, joita toiset eivät.
Aistii vasemmalla korvalla taikaa.
Ja sydämellään. Sekin on tärkeää.
Pidän fiksusta isästäsi.
Joskus äitikin näkee jotain mitä muut eivät.
Eikä! Näkeekö hän poroja?
Ei vaan toisenlaisia juttuja.
Kuten hiukan suttuisen mukin.
Hei, seis siihen paikkaan!
Hou-hou! -Paetaan!
Missä kuorma-autoni on? -Kyllä hippaset käyvät. Ota kiinni!
Hei! Vahdi tätä.
Seis!
Et saa kiinni!
Odotahan vain!
Ala tulla!
Nappaan sinut!
Herranen aika…
Kylmä kylpy tekee terää! Hyvää joulua!
Ilahdun iloisista ihmisistä. He kohentavat joulumieltäni.
Tuo setä ei voi tehdä töitä ilman autoaan.
Ei jouluna tehdäkään töitä.
Sano tuo vanhemmilleni. He ovat aina töissä.
Anteeksi.
Isä soittaa.
Päivää, ylhäisyys.
Kirjekyyhky toimitti juuri viestin.
Asunne on valmis, ylhäisyys.
Kiitos, isä.
Et saisi olla yksin.
En olekaan. Albert-tonttu on kanssani.
Hän onkin suosikkini!
Kerro terveisiä.
Hänen kanssaan ei tule tylsää.
Kerro kaikki palattuani. -Selvä on.
Hei sitten.
Hänhän pitää minusta, vaikkemme tunne toisiamme.
Hän se reen näytti minulle.
Niinkö? -Sinä kuulemma ajoit.
Minäkin näin sinut, mutta isä näkee taikavoimillaan paremmin.
Vasemmalla korvalla. -Niinpä.
No? -He pitävät hauskaa.
Eikö häntä ole kolautettu vaasilla? -Vain sinulle käy niin.
Vain minä tapaan ihmisiä.
Eihän hän paljastunut? -Jokin haiskahtaa.
Eihän. Pitääkö hän matalaa profiilia?
Hän loihti leluja, kengät ja skootterin.
Onko hän sekaisin?
Tontut ovat tylsiä. Sinusta taas saan ystävän.
Oikeastiko? -Jos siis haluat.
Haluan!
Kun vilkutin sinulle ja löysin sen lelun…
Saitko sen? -Sain.
En tiennytkään, että toisetkin…
Tykkään siitä!
Vaihtaisin sen kaikkiin leluihini.
Rakensin sille kodinkin.
Tahdotko toisenkin? -Tahdon.
Katsopa.
XXL-kokoa.
Etkö pidäkään siitä?
Jestas… Äidin joulukuusi.
Etkö pidä siitä?
Pidän. Se on siisti.
Pelkästään siistikö?
Tai siis mahtava.
Uskomaton, mutta…
Yksikin riittää.
Opetit hänelle tuon. -Minäkö?
Väität ihmisten pitävän lahjoista. -Eivätkö sitten pidä?
Tiedätkö montako kirjettä saan?
Pelkästään Kiinasta… -Vastasitko niihin?
"Kuinka voit, rakas ihminen? Poikkea syömään vaimoni kakkua."
Kenen vaimon?
Montako sinulla on? -No…
Et kai tahdo kutsua ihmisiä tänne?
Miksipä en? Lahjallako kaikki hoituu?
Riittääkö lapselle älypuhelin?
Näytit huonoa esimerkkiä Albertille.
Jokin haiskahtaa.
Porotko? -Nepä juuri.
David.
Olemme ystäviä.
Tietysti!
Älä siis ujostele.
Jos haluat, täytän koko asunnon leluilla.
Ei tarvitse.
Et luota minuun. -Tietysti luotan!
Olet upein tonttu, jonka olen nähnyt.
Toteutan toiveet ilman telkkaria.
Mandariini riittää. -Meillä on niitä.
Hienoa! -Oikein rutkasti.
Käyn hakemassa.
Mieluummin mandariinit kuin sohva.
Moi, äiti. -Kuinka sujuu?
Hienosti. -Taisit piristyä.
Seikkailin tänään hurjasti.
Voitko hyvin? -Voin.
Äiti, toivotko sinä jotain?
Mitä niin? -Mitä tahansa.
Mitä tarkoitat? -Kysyin vain.
Jos sattuisin tapaamaan tontun, joka osaa muuttaa joulukuusen…
Mitä kuuselle tapahtui? -Ei mitään!
Ole kiltti äläkä koske kuuseen ja koristeisiin. Ne olivat kalliita.
Selvä. -Se ei saa kaatua päällesi.
Pitää mennä. Olet rakas.
En voinut vastustaa.
Rumpusetti. -Niin.
Minkä muutit? -Pähkinän. Olisitpa nähnyt.
Pähkinänkö? -Niin.
Olet nero.
Totta. Tiesitkö, että isäsi toivoi rumpuja?
Oletko aivan varma?
Tarkistin Pukin kirjoista.
Viimeisin toive on lailla suojattu.
Oletko varma, ettet sekoittanut isää…
Et luota minuun. -Luotanhan.
Selvä. -Pelkään vain, että äiti…
Mitä niin?
Äiti joutui lypsämään lehmiä ja kävelemään kouluun.
Talvisinkin.
Nyt hän tahtoo isän aikuistuvan.
Äitisi vain puhelee omiaan.
Tässä lahja hänelle. -Kiitos.
Mitä itse toivot?
En mitään.
Etkö tahdo lahjaa?
Tarvitsen asun joulunäytelmään.
Isä ja taikaräätäli hoitavat sen.
Taikaräätälit ja nettikaupat ovatkin oikea riesa minun alallani.
Paljonko? -Sanotaan kymppi.
Onko tuo kuninkaan asu?
Ei!
Mitä luulet tekeväsi? -Kuule.
Ota lumihiutaleen asu. -Ota itse!
Se käy kaikille. -Mitä?
Anna se! Näin sen ensin.
Unohdin ostaa asun pojalleni. -Luuletko tämän tulevan minulle?
Jutellaan tästä. -Ei.
Maksan! -Paljonko?
Paljonko haluat? -Viisikymppiä.
Hyvä on.
Minulla on vain satanen. -Hyvää joulua.
Höhlä.
Kävi paimenet Beetlehemiin
Jeesus-lapselle lyyraa näppäili
Kunnia taivaas' korkeuksissa
Tulkoon päälle maan rauha
Kunnia taivaas' korkeuksissa
Tulkoon päälle maan rauha
Hänt' palvottiin…
Mikset laula? -Tämä on eka joululauluni.
Kolmashan. Lauloit jo kaksi.
Tosiaan.
Opettele niitä lisää. Jouluaattona lauletaan koko ilta.
Sinun ansiostasi tajusin,
että läheisyys on ihanaa.
Lopeta.
Ihan tosi! Tahdon lähentyä monien kanssa.
Haluan ystäviä. -Hyvä idea.
Annan heille lahjoja, ja he tykästyvät minuun.
Taatusti.
Selvän teki.
Hyvää jatkoa.
Muista ystäväsi.
Kun ajattelet minua, joulumieleni kohenee. -Muistelen sinua.
Terveisiä vanhemmillesi. Lähden nyt!
Hou-hou!
Et ole muuttunut yhtään!
Anteeksi, mutta… -Älä turhaan pahoittele.
Nipistän sinua.
Mainostatko kaapeli-tv:tä?
Tulin alas. Mitä tässä on?
En ole koskaan nähnytkään sinua. -Etkö tunnista minua?
Viime vuonna katsoit minuun ja minä sinuun.
Olen onnellisesti naimisissa.
Muistatko kun vilkutit minulle?
En minä… -Kuulehan.
Parta valuu, jos käyttää kumilenkkejä.
Tämä on yksityistontti… -Rauhoitu, heppu.
Huomennahan on joulu.
Katso tätä somaa näkyä!
Häivy tai soitan turvamiehet!
Vitsiniekka. Hyvää joulua!
Isä, tapasin Albert-tontun! -Kuka tuo oli?
Juurihan sen sanoin.
Päästitkö ventovieraan sisään? Tästähän on puhuttu moneen kertaan.
Sanoit, että jos tulee poro tai kääpiö…
Niin, muttei tuo ollut sellainen.
Hän oli ventovieras tontun asussa.
Ehkä varas tai pahempaakin.
Tonttu se oli. Minähän kerroin sinulle.
Mitä niin? -Että olin Albertin kanssa!
Käskit sanoa terveisiä.
Hän loihti rumpusetin sinulle.
Mitä?
Mikä tuo on? -Johan sanoin!
Tapasin tontun, joka loihti…
Suora kysymys, suora vastaus.
Mitä rumpusetti tekee täällä?
Sanoit tahtoneesi sellaisen aina.
Milloin niin sanoin? -Tuota…
Pukki kirjoitti sen muistiin.
Kuka tuo pelle on?
Se laatikosta tullut.
Esittele ostamiani kultakorvakoruja.
Tervehdys!
Yritämme ottaa kuvan.
Otetaan vain. Kiva kuosi, Halina.
Tunnetko tuon? -En.
Mistä hän tietää nimesi? -Ei aavistustakaan.
Mistä tunnet vaimoni? -Pistäydyimme luoksenne.
Kielsin sinua tapailemasta muita!
Ja minä tottelin! -Huomenna tullaan taas.
Kehveli! -Mitä sinä teet?
Nyt se selvisi!
Näytän sinulle! -Rauhoitu.
Mikset tunne Albertia?
Vilkutit hänelle viime vuonna! -Minäkö?
Niin! Osoitit Pukin rekeä ja sanoit, että sitä ajaa…
Hyvä on.
Emme saisi kiihtyä.
Rauhoitutaan. Sano vielä kerran, mistä tunnet sen hyypiön.
Näimme hänet taivaalla.
Tai sinä näit.
Tänään hän putosi taivaalta ja oli jäädä kuormurin alle.
Hän ehti muuttaa sen leluksi.
Kuski suuttui, ja…
Missä kuusi on?
Hou-hou!
Baśka? -Pitkästä aikaa, Justyna!
Soitellaan. -En tiedä numeroasi.
Odota…
Moikka! Saanko puhelinnumerosi?
Miksi? -Lähentymistä varten.
Maistellaan joulun taikaa.
Meillä päin ollaan perinteisiä…
Mitä minä sanoin?
Meillä on kiireellisiä kuluja, ja menit ostamaan rummut.
Viimeisen kerran: en ostanut niitä.
Joku tyyppi… -Albert-tonttu.
David…
Hän kaiketi vei kuusen ja jätti rummut.
Albert-tonttuko? Sinähän toivoit rumpuja.
Toivoitko oikeasti?
En toivonut. -Miksi valehtelet?
Kaksi vuotta sitten… -Puhuin silloin eläkehaaveistani.
Vai niin. Nytkö tahdotkin jäädä eläkkeelle?
Kaiken muun minä kestän.
Valehtelemasta saat lakata.
Mitä ne maksoivat? -En tiedä.
Jouduitko myymään kuusen? -En myynyt sitä.
Tonttu sen teki! Hän muutti kuusen leluksi -
ja sitten pähkinän rummuiksi, koska tontut…
Koska isä sanoi niin. -Enpäs!
Sanoitpas!
Tontut muuttavat asioita joksikin toiseksi.
En tiedä, mitä tapahtui.
Näin ovella epäilyttävän tyypin, joka… -Kantoi kuustamme.
Eipäs!
Hän sen silti vei. Taskuunsako hän sen pani?
Se oli siis pohjaton tasku!
Isä sanoi, että Joulupukin maassa…
En kestää enää isän satuja.
Äiti on oikeassa. -Älä mielistele!
Kerro totuus ja riisu tuo hölmö parta.
Käykää talliin, paimenet Siel' ihme odottaa
Seimes' poika Jumalan…
Miespolo.
Hän ihmiset pelastaa
Veisaa enkelit ja paimenet
Kaikki mukaan!
Kohta on joulu!
Albert-tonttu saapui taikamaasta.
Toin teille lahjojakin. Ettekö pidä lahjoista?
Äiti! -Älä katso.
Haluatko puhuvan nuken?
Vaiko sähköpotkulaudan?
Lippu, kiitos.
Ei tätä voi selittää muutoin, Mirek.
Minulla on ollut leuka syntymästä lähtien.
Joku vain meni… -Isä!
…liimaamaan siihen parran.
Isä!
Siis karvoja. Mitä kohtaa et tajunnut?
Kokeillaanpa uudestaan.
Saisinkohan irrotettua parran jollain liuottimella?
Sehän…
Ettäkö harjaisin?
Tolvana.
Kasvatit oikean parran.
Mietipä nyt, poika.
Tajuatko kauanko parrankasvatus kestää?
Miksi tämä on harmaa, toisin kuin tukkani?
Hammaskeiju…
Tiedät jo, ettei sellaista olekaan.
Eikö Pukkia ja tonttujakaan? -Valitan.
Miten sitten näit Pukin reen? -En nähnytkään.
Sanoit… -Keksin päästäni.
Sekoan kohta.
Tulehan auttamaan.
Suljen silmäni.
Kolmeen laskettuani vedät parrastani niin lujaa kuin jaksat.
Kas niin.
Jos tuo on tontun tekosia… -Asiasta ei keskustella.
Valmiina? Yksi, kaksi, kolme.
Pääni oli revetä! -Miksi valehtelet?
Näit sen reen. -Piotr!
Täällä!
Mitä…
Toitko makaronit?
Neljä pakkausta pussissa.
Niinkö? Täällä on ainoastaan tontun muotoista suklaata.
Pitäisikö huolestua?
Ehkä kassini vietiin.
Montako sormea? -Neljä.
Epäröitkö?
Veikö rosvo Davidin asunkin?
Oliko asu väärä?
No niin.
Paniko hän jääkaappiin lukon?
Jotten söisi jouluruokia.
Sitten alkaa tuputus. "Syö nyt, Stefan. Laitoin nämä sinulle."
Joka vuosi.
Jollei nälkiinny hengiltä, kyllästyy ylensyöntiin.
Etkö saa juhlia kuten haluat?
Mieleni mukaanko? -Niin.
Pilailetko?
Arvaa mitä toivoisin.
Vain Joulupukki tietää ihmisten toiveet.
Pukkiko?
Ei.
Jos Joulupukki olisi totta…
En istuisi täällä vaan veneessä.
Yhden hengen veneessä ilman perhettä.
Kalastelisin yksinäni.
Siemailisin olutta ja nauttisin rauhasta.
Sitäkö toivot?
Juuri sitä.
Stefan!
Anteeksi, oletko nähnyt…
Missä olet, Stefan?
Kulta… -Jäitkö vessaan lukkojen taa?
Paljon pahempaan paikkaan!
Sinun piti odottaa täällä. -Vien veneen takaisin!
Söikö kala? -Voitteko auttaa?
Komea paatti.
Kiitos.
Vaihdatteko sen takkiinne? -Kahjoko olet?
Vene takista!
Tässä!
Oletko varma? -Vuorenvarma.
Hei!
Minne hän meni?
Paljonko?
Neljäkymmentä ja yhä laskussa.
Hän on seonnut.
Tuo ei ole hyvä ajatus, Albert.
Hän antaa auton jollekin porukalle. -Parempi sekin kuin silitysrauta.
Sinähän toivoit silitysrautaa.
Mainitsin sen 134 vuotta sitten. Sen jälkeen olen saanut niitä aina.
Olisit sanonut.
Minne minä panen 134 silitysrautaa?
Pitääkö siitä puhua nyt?
En minä sitä halua! -Mitä oikein touhuat?
Pyysitte viitosta lippua varten. Auto on nopeampi.
Tirvaise tuota, Boguš.
Jospa se on possu. Tiiratkaa noita korvia.
En ole sika vaan tonttu.
Mistä tuo putkahti?
Loihdin sen.
Mikset sitten loihtinut viitosta matkalippua varten?
En osaa rahataikoja.
Hetkinen…
Kahjoko olet? -Älä viitsi.
Käydään heittämässä kierros.
Minne se katosi?
Käskinhän tirvaista sitä.
Niinpä teit. -Mitä me tälle teemme?
Annetaan se pois.
Kirkolle.
Kas, ihan kuin isovanhempien talo.
Pyydän anteeksi. En olisi saanut kimpaantua.
Lupaan olla tekemättä niin enää, kunhan kerrot, kuka se oli.
Olet jo iso poika, joten kerron erään asian.
Joulupukkia ja tonttuja ei ole olemassakaan.
Onko joulu siis peruttu?
Miksi ihmeessä?
Voiko joulua olla ilman Pukkia ja tonttuja?
Saat kyllä lahjasi.
Sanoit itse, ettei joulussa ole kyse lahjoista.
Olisi vielä eräs ikävä uutinen.
Onnistuin möhlimään.
Hankin sinulle pupun asun näytelmää varten.
Taikaräätäli ei möhli.
Taikaräätäliä ei ole olemassa. Minä sen asun ostin.
Hänhän tekee kauniin asun joka vuosi.
Eipäs. Minä ja äiti ne asusi teimme.
Tänä vuonna emme ehtineet.
No, älä valvo turhan myöhään.
Kaikkialla lemuaa porolta.
Mitä teet?
Korjaan lämmitystä.
Juuri nytkö?
Leikit talonmiestä Albertin kadottua. Lähde sinne.
Minne? -Ihmisten maailmaan.
Etkö näe, että minulla on kiire?
Jollen korjaa tätä, jäädymme kuoliaaksi!
Mitä jos tontulta katoaa joulumieli?
Hän muuttuu leluksi ja kutistuu olemattomiin.
Ei minusta ole kahdeksi. -Mutta…
Mitä nyt? Korjaa se heti paikalla!
Inhoan taikomista. -Huomenna lähdemme ihmismaailmaan.
Mistä tiesit? -Mitä niin?
Mitä minä nyt tein?
Ihana pokerinaama.
Mikä tuo on?
Käsialaani. -Hyvin hoksattu.
Miten se aukeaa?
En tiedä.
Onhan sisällä kartta? -Mikä kartta?
Isä antoi aina kartan, jolla minun piti etsiä aarre.
Mikä aarre? -Merirosvoaarre!
Älä esitä tietämätöntä.
Rakastan sinua, mutta…
Kartta!
Miten tämä aukeaa?
Sano se taas.
Mikä? -Se mitä sanoit äsken.
Sano se. -Rakastan sinua, mutta…
Olet ihanin ja taianomaisin mies, jonka olen koskaan tavannut.
Minäkin rakastan sinua.
Saisimme ruveta valmistamaan hiiltä taas.
Onhan se hieman kyseenalaista nykyään, mutta ennen se teki tehtävänsä.
Et voi antaa hiilikasaa lahjaksi.
Voinpas! Näkisitpä mitä ihmiset antavat toisilleen.
Hiiltä he ansaitsevat.
Näithän kuinka he kohtelevat Albertia.
Albert on kaikista tontuista itsekkäin.
Maine kilahti hänen päähänsä.
Hänhän jakelee lahjoja…
Hän tahtoo rakkautta. Joulumieleen se ei auta.
Oletko joulumielen tuntija?
Satunpa olemaan. Joulumieltä tunteakseen täytyy rakastaa.
Ihmistenkö muka? Tiedät millaisia he ovat.
He sotivat ja saastuttavat.
Kopauttavat Pukkia vaasilla!
Nukuhan nyt.
Pelkkä ajatuskin värisyttää.
Huomenna on pitkä matka edessä.
Olinpa hupsu.
Minä stressasin.
Unohdimme kuinka haaveillaan, ja meistä tuli -
kamalan tylsiä.
Hyvä kun ostit ne rummut.
Mänty, kuusi, pieni aita…
Piirsitpä tarkasti.
Mitä kätkit sinne?
En tiedä.
Lähdetään huomenna vanhemmilleni toivottamaan hyvää joulua.
Minulla on esitelmä ja sinulla palaveri.
Hitsit.
Kumpikaan ei pääse joulunäytelmään.
Miksi edes muutimme Varsovaan?
Sinä sitä halusit töiden vuoksi.
Meillähän oli jo työt.
Niillä ei maksettu talolainaa. -Mitä me sillä?
Muutimme Varsovaan.
Hieman hupsua.
Oopperatalon takia.
Piotr…
Kasvaako se parta takaisin?
Ei.
Se parta sopi sinulle.
Niinkö?
Kiitos.
Hienoa. Sitten kruunu ja valtikka.
Leikataanko korvat pois? -Ei tarvitse.
Jos et tahdo näytelmään, kirjoitan sinulle poissaololuvan.
Tahdon minä.
Tahtoo hän.
Ensi vuonnakin on näytelmä.
Taikaräätälihän teki asuni.
Niin, kuten taikakuninkaankin vaatteet.
Ja näytät todella upealta!
Olet ainutlaatuinen.
Äiti rakastaa sinua. Lykkyä tykö.
Kiitä isää hienosta asusta. -Kiitos, isä.
Eipä kestä. Menisitkö autoon?
Tulen pian.
Pää pystyyn!
Otan sen.
Tahdotko nolata hänet? -Tärkeintä on, että hän uskoo.
Tiedät millaisia lapset ovat. -Meillähän oli mukavaa.
Olet ilonpilaaja.
Ehkä taikaräätäli tekikin sen. -Niin, sekä Pukki ja Hammaskeijun poika.
Hei sitten.
Etkö lähtisi työpaikalleni?
Laitan lempikaakaotasi kermavaahdon kera.
Pärjään kyllä. Taikaräätäli osaa asiansa.
Poika, minä tuon asun ostin.
Taikaräätäliä ei ole.
Eikä tonttuja.
Eikä taikuutta.
En tiedä, miksi sanot noin. Rakastan sinua silti.
Samoin.
Onnea. -Kiitos.
Väärä juhlapyhä, tulokas.
Minäkin tahdon tuollaiset korvat.
Hulvatonta!
Pölhö pupu!
Et sitten aasin asua ostanut?
Siihen hän ei pukua tarvitse.
Lakatkaa nahistelemasta, lapset! Aloitamme pian.
Oletteko valmiita?
Tuoko on asusi?
Me lystit vieraat oomme Hei vain, laulajat
Levittäkää hyvät uutisemme kautta maailman.
Onnistuu. -Mutta miten?
Tuolta saapuu kolme kuningasta!
Tervetuloa, suuret hallitsijat.
Tervetuloa! Miksi ylhäisyydellä on noin isot korvat?
Niillä kai kuulee paremmin. Entä häntä sitten?
Taikaräätäli teki tämän asun!
Missä hän on?
Sanoin, että esitelmä alkaa kahdeltatoista.
Enkö vain? -Sanoitte.
Hänen autonsa on täällä. -Ei se esitelmöi.
Ehkä hänen piti… -Niin?
Haaskata asiakkaan aikaako? -Käydä vessassa.
Erotan hänet. Nyt tuli lähtö.
Kosmala!
Anteeksi, pomo.
Joku tyyppi pani leukaani jotain eilen.
Jotain partaa kasvattavaa kai.
Tämä ei irtoa.
Tai irtoaa, mutta kasvaa taas.
Puhun hulluja. Eroan huomenna.
Se tyyppi… -Kuka?
Se joka… -Aivan.
Olisiko hänellä päähän jotain troppia?
Lääkettäkö? -Kaljuuteen siis.
Tuota… -Hyvä on.
Aja tuo pian. Puhutaan palaverin jälkeen.
Kiitos avusta.
Sitä varten ystävät ovat.
Ajatella, että palasit.
Ihmiset tarvitsevat sinua.
Toista on minun maailmassani.
Olin vuoden tonttu viidesti peräkkäin.
Pärjäävätkö he ilman sinua?
Tuskin. Pidätkö minusta oikeasti?
Kaikkihan pitävät.
Vai muka kaikki…
Mitä maksaa, että pitäisit minusta eniten?
Ei kai mitään.
Tämä asia ei nyt etene.
Täytyyhän sinun jotain keksiä.
Minulle riittää se, että saan olla kanssasi.
Olet hieman outo.
Äiti sanoi, että olen erityinen.
Tanssiaisiinko sinä valmistaudut, Pukki?
Etsi se David puolestani. -Koko ajan.
David Kosmala. Kosmala, David…
Tässä! -No?
Toivoi naapurinsa koiran kuolevan.
Näetkö? Sellaisia ne ihmiset ovat.
Erehdyin henkilöstä.
"Kosmala, David: kolme sikarilaatikkoa."
Hänhän on vasta yhdentoista!
Äänsin väärin.
Hän asuukin New Jerseyssä. Mitä sinulla on päälläsi?
Asuhan tämä on.
En voi matkata Pukkina. -Mikset?
Saisin vaasista päähäni!
Annahan. Katsotaanpa.
Kosmala…
Kas vain. -Mitä hän toivoi?
Kaikki valmista.
Hou-hou!
Tekoparta!
Kiitos.
Katso!
Tykkäätkö? -Kovasti.
Hyvää joulua!
Näyttää 16 prosenttia. -Hitto!
Joulupukin vaimon ei pidä kiroilla!
Entäpä putkimiehen?
Tunteeko pomo putket? -Varsin hyvin.
Hän halusi putkimieheksi. -Niinkö?
Olen harrastellut sitä putkien keksimisestä lähtien.
Lähdetään jo!
Kuumettako sinulla on? -Ei tässä mitään.
Onko sinulla huono olo?
Joulumieleni hiipuu.
Miksi?
Halusin viettää kanssasi oikean joulun.
Sanoit pitäväsi minusta. -Niin pidänkin.
Jos joulumieleni ehtyy, muutun leluksi.
Yritän keksiä jotain!
Ehkä isä voi auttaa.
Juuri niin!
Hänhän piti rummuista. -Niin!
Oikein paljon.
Sanoit hänen aistivan taikuuden, muttei hän näyttänyt iloiselta.
Isä ei näytä iloiselta kovinkaan usein.
Hän tietää silti, miten olla onnellinen.
Oloni parani jo.
Isäsi on toivomme.
Laskeudutaanko keskustaan, pomo?
Meidäthän tunnistettaisiin!
Minne sitten? -Hyppäämme savupiippuun.
Minähän en savupiippuun loikkaa!
Savupiippu on turvallisin tapa. Usko pois.
Älä viitsi, Pukki!
Missä hän on?
Hyppäsi näköjään. -Kyllä minä sen tiedän!
Putkimies savupiipussa…
Hän tekee minut hulluksi.
Kas niin.
Pukkivuokraamolla.
Sanonko mitä saatte huomiseksi?
Soittakaa loppiaisen jälkeen.
Mitä karjutte?
Vaaditteko Joulupukkia jouluksi? Meillä on alimiehitystä.
Kuusestako sinä tupsahdit?
Minä olen… -Näen kyllä itsekin!
Putkimiehen asussa.
Jouluaatto nyt on! Nimi?
Joulupukki. -Missä asusi on?
Entä lakki?
Tässä. -Kuka sinut oikein pestasi?
Sinusta ei ole pukiksi. -Hou-hou.
Tuo ei auta. Vedä Herodesin hynttyyt niskaan.
Hänhän oli lyhyempi… -Anteeksi!
Tuo putkimikko on mieheni.
Kutsuitko sellaisen? -En.
Lähdettiin. -Seis! Entä parta?
Kuuluuhan putkimiehellä olla parta.
Tule, kulta.
Seis!
Jos sinulla olisi Pukin asu, meitä ei tuijotettaisi.
Palauttakaa se yhtiön parta!
Töihin siitä! -Hyvä on.
Eli joku tyyppi varasti kuusemme, ja kutsuit hänet kylään.
Odota. -Mitä nyt?
Hetkinen…
Olin saada potkut parran takia.
Tiedän. -Muutin kuusen.
Miten muka?
Muutin sen rummuiksi.
Albert on syytön.
Eikä hän ole tonttu.
Älä valehtele. -Anna hänen puhua.
Miten teit sen?
No, löysin netistä loitsun, ja se toimi.
Lupaan, ettei se toistu enää ikinä.
Tonttuja ja loitsuja ei ole olemassakaan…
Olkaahan siivosti! Aivan aluksi: kuka se ystäväsi on?
Hänellä ei ole paikkaa jouluaattona. Hän on köyhä ja koditon.
Siksikö hän vei kuusen?
Eihän vienyt!
Heitin sen roskalavalle ja varastin rumpusetin.
Mitä?
Minä sekosin ja varastin sen musiikkikaupasta.
Pakottiko ystäväsi sinut?
Hän on syytön eikä tiedä siitä mitään.
Laitoin karvankasvatusainetta isän leukaan.
Kutsuitko jonkun? -En.
Kuule. Onko se ystäväsi tonttu?
Äiti! -Voit kertoa minulle.
Pelkkä orpopoika vain.
Hänen asuntonsa paloi. Hän hukkasi avaimet ja jäi ilman sähköjä.
Hän on sellainen yksinäinen matkamies, jolle pidimme paikkaa joulupöydässä.
Päivää. -Hei. Katsohan.
Näin David teki pojalleni.
Veti korvista. -Tönäisi.
Eivät korvat veny tönäistessä.
Hän kiskoi lujaa.
Tätä en paina villaisella.
Lapsille tulee toki mustelmia.
Mutta että korvien venytystä?
Tykkäätkö? -Sinun pitää paeta.
Miksi? Paljastitko minun tulleen Joulupukin maasta?
Minä möhlin.
Voitko auttaa minua?
Toivoiko isä lisää rumpuja?
Ei! Hän meni poliisille, ja äiti voi tulla koska vain.
Ei se niin korkealla ole.
Minne menisin? Olet ainoa ystäväni. -Kaikkihan pitävät sinusta!
Eivätpäs! Tiedätkö kuinka pahoja ihmiset ovat?
Mene Joulupukin maahan. -Joulumieleni ei riitä.
Olet tontuista paras!
En ole enää.
Otin vapauden piirtää tämän luonnoksen.
Tismalleen samanlainen, joskin…
Viikset olivat vaakasuorat ja parta u-kirjaimen muotoinen.
Noista korvista… -Niin?
Ehdottaisin käyntiä…
Mikä on korvalääkärin titteli? -En tiedä.
Otologi. -Aivan.
Eipäs. Ensinnäkin tuo mies…
Tai siis hänen poikansa kiskoi Sebastiania korvista.
Syypää ei ollut poikani vaan joku hiippari,
jonka mainitsin puhuessani rummuista.
Suosittelen yhtä kaikki rikoskorvalääkärillä käyntiä.
Siitä parrasta…
Kiitos. Siitä parrasta…
Suosittelen… Mikä on partalääkärin titteli?
Sen minä tiedän: dermatologi.
Kampaaja. -Tai pikemminkin parturi.
Teinä odottaisin siihen asti,
että parta kasvaa takaisin. Nythän teillä ei ole ongelmia.
Niin, koska ajoin sen!
Se kasvaa aina takaisin.
Eikä hitaasti, vaan äkkiä!
Saman tien valtavaksi!
David!
Kultaseni.
Piotr…
Meidän on päästävä isovanhemmilleni.
Turha vaiva. Joulumieleni on kateissa.
Älä ole itkupilli!
Saat nähdä kunnon jouluaaton.
Joulun taika palauttaa joulumielesi.
Voisinpa loihtia helikopterin tai pystyyn nousevan suihkarin.
Loihdi sitten! -En osaa!
Näetkö? Meidän täytyy toimia ihmisten tapaan.
Tule. -Minne?
Tule nyt! Me liftaamme.
"Hyvät vanhemmat, autan Albert-tonttua.
Etsimme aitoa jouluaattoa. David."
Pitikin sepittää hänelle hölynpölyä.
Itsepä et kuunnellut häntä. Jos se fiksu poika sanoi…
Tonttuja ei olekaan!
Meidän on silti luotettava häneen. Et edes kuunnellut häntä.
Joulupukkilorujaanko?
Hän uskoi sinun loruihisi.
Piotr.
Taasko?
Uskon häntä.
Niin varmaan.
Hou-hou.
Olen putkimies.
Anteeksi häiriö, mutta etsimme erästä tonttua.
Tai siis meidän poikaamme.
Hän väittää olevansa tonttu, koska on putkimies itsekin.
Hän lähti Varsovaan kaksi päivää sitten.
Onpa komea parta. Aivan kuin -
putkimiehellä.
Lumihiutaleet ja tonttuvauvat hullaantuivat minuun.
Olin vuoden tonttu viidesti peräkkäin.
Viisi vuotta! Entä sinä?
Älä häiritse setää. Pyydän anteeksi ystäväni puolesta.
Uskotko tonttuihin?
Tokihan.
Olen tehnyt kaikkea ihmisten hyväksi!
Pysähdy tuonne! -Mitä nyt?
Muutin tuon miehen elämän! Stefan!
Nyt ei ehdi! -Odota!
Tunnistatko minut?
Ei. -Stefan!
Odota, Stefan!
Odota nyt!
Älä pelkää!
Stefan!
Hei, pysähdy!
Odota!
Pysähdy nyt!
Kiittämätön.
Saamme uuden kyydin. -Just joo.
Miksi menit vilkuttamaan minulle?
Kaikki on syytäsi.
Albert on heidän poikansa. Hän se karkasi Davidin kanssa.
Kas tässä. -Paljon kiitoksia.
Mekin huolestuimme. Tässä.
Rauhoitu, kultaseni.
Miehelläni on erinäisiä traumoja.
Taidan tietää, minne he ovat menossa.
Minne?
Davidin isovanhemmille.
Hän on toivonut oikeaa joulua.
Juhlapyhinä hän viihtyy parhaiten vanhempieni kotona.
Missä se on? -Vuorilla.
Hän lauloi joululauluja ja antoi vohvelia eläimille.
Viime vuonna hän ja mieheni näkivät Pukin reen taivaalla.
Emme me mitään nähneet.
Lopeta. -En minäkään.
Hänkään ei nähnyt mitään.
Miten pääsemme sinne?
Mennään… En tiedä millä.
Kyyditsemme teidät mielihyvin.
Sepä hienoa. Hou-hou.
Kohta perillä.
En jaksa.
Sinnittele! Ihmiset eivät luovuta.
En ole ihminen, ja minua paleltaa.
Katso asuanikin!
Tekikö taikaräätäli sen?
Se isäsi tuttu. Hammaskeijun serkku.
Järjestetään oma jouluaatto.
Odota tässä.
Palaan pian.
Onko…
Onko Albert tonttu?
Miehesi ei nimittäin näytä putkimieheltä.
Hän harrastaa putkitöitä.
Työkseen hän taas…
Hänen alaansa ovat… -Joululähetykset.
Tavallaan.
Se on raskas työ.
Vapaa-aikaa riittää.
Et tiedä, millaista se on, kun mies luuhaa kotona.
Putkityöt ovat siunaus.
Oletko Joulupukki?
Enhän minä. Miksi niin luulet? -Tunnistin partasi.
Onhan hänelläkin parta.
Tuohan on putkimies.
Älä häiritse heitä. -Ei se mitään.
Kiitos ja hyvää joulua. -Sitä samaa. Lähdetään.
Hyvää joulua.
Numero viisi, kiitos. -Joulupukki!
Rakastan sinua.
Kiitos.
Tuleeko muuta? -Siinä kaikki.
Käyttekö te useinkin -
täällä Maapallolla?
Yhdessä kävimme -
viimeksi vuonna 86.
Ennen Kristusta.
Mieheni käy useammin. Hän pelkää hieman.
Siksi savupiiput ja näkymätön reki.
Hän on herkkä.
Luulin hänen rakastavan kaikkia ihmisiä ja etenkin pikkulapsia.
Kaikkien rakastaminen onkin hänen ongelmansa.
Ilman hänen rakkauttaan ei olisi joulun taikaa.
Se on peräisin hänen suuresta rakkaudestaan.
Aiheuttaako jokin erityinen sekoitus äkillisen parrankasvun?
Suosittelen varpuskreemiä.
Se on lintulaji. -Tiedän.
Tehdäänkö se papanoista?
Tottahan toki.
Kysyn kaljuuntuvan pomoni puolesta. -Ei siinä ole mitään taikaa.
En tarkoittanut taikaa.
Etkö? -Se on vaimoni erikoisalaa.
Näin meidän kesken…
Hän alkoi uskoa Joulupukkiin.
Niinpä.
Saisit auttaa.
Miten? Olen voimaton.
En tarkoita taikuutta.
Et saa turvautua taikuuteen koko ikäsi.
Se olisi liian helppoa. -Helppoako?
Paleltaa.
Kohta lämpenet.
Keskity.
Kuvittele, että…
Ei.
Nouse ylös. -Miksi?
Jaamme jouluvohvelin.
Tuohan on patukka.
Nyt se on jouluvohveli.
Toivon, että olisit onnellinen.
Toivon sinulle terveyttä, rikkauksia ja rakkausonnea.
Ja mitä haluatkaan.
Onpa ihana jouluaatto.
Kylläpä täällä on väkeä.
Tuolla on Aurelia-täti.
Näin Kornel-sedän käytävällä.
Kuusen takana piileksii eukko Popielak.
Vainajat ovat luonamme aina jouluisin.
Pidät minusta kovasti.
Syö. Seuraavaksi tulee karppia ja sitten kutialautanen.
Ja unikonsiemenjälkkäriä. Sitten laulamme joululauluja.
Minähän opetin sinua.
Kas pikkuruinen lapsonen
Kuin hanska pienoinen
Tai ehkä sittenkin
Vielä sitäkin pienempi
Hänen kunniakseen laulelkaa
Tuon pikkuisen
Hänen kunniakseen laulelkaa
Tuon pikkuisen
Kaška-kultaseni tuli takaisin!
Muruseni…
Olen kovin pahoillani, kulta. Kuulepa mitä jouduin kokemaan!
Anteeksi, olen rättiväsynyt.
Kuinkahan täältä pääsee pois?
Mitä? Vartijat!
Auttaisit nyt!
Kulta.
Niin? -Parta.
Huomasin.
Anteeksi. Sattuiko sinuun?
Sinnittele.
Se on tuon mäen takana.
Oikea jouluillallinen.
Eikä mikään patukka.
Sinnittele.
Albert!
Pappa!
Mitä sinä täällä teet?
Isä! Piotr, David on tuolla!
David!
Pappa! -Poikaseni!
David!
Hän on yksin.
Huomasin.
Missä ovat kuusi, misteli, piiraat ja heinät pöytäliinan alla?
Olin huolissani sinusta!
Mitä oikein ajattelit? -Älä huuda!
Poikahan käveli Puolan halki!
David!
Odota!
Ovatko illallinen ja misteli valmiina?
Kultaseni!
Entä piiraat ja heinät?
Entä kuusi ja misteli?
Eivät. -Miksi?
David!
Jestas!
Missä Albert on?
Mitä me nyt teemme?
Hyvää joulua. -Hou-hou.
Oletpa pikkuinen.
Kaikki järjestyy.
Kuinka Albert katosi?
Eihän sellaista satu. Soitetaan poliisit.
Johan kävit heillä.
Annatko asian vain olla? -Rauhoitu nyt.
Kyllä Albert palaa.
Tänä vuonna emme syö jouluillallista.
Olisi haaskuuta kaataa kuusi vanhusten vuoksi.
Lopeta, äiti.
Ei kiitos, meidän täytyy lähteä.
Työt kutsuvat. -Jouluaattonako?
Toisilla on töitä.
Tehkää jotain!
Hae misteli, isä!
Leivo piiraita, mummu!
Pidetään jouluaatto! Äkkiä nyt!
Lakkaa kuljeksimasta!
Odota.
Luota häneen.
Hra ja rva Pukki.
Ette voi hylätä Albertia. -Hän on jo poissa.
Kuka?
Se tonttu.
Etkö näe, että hän on Joulupukki?
Mitä? Putkimies hän on.
Nimi vain sattuu olemaan Pukki. Mikä rouvan nimi olikaan?
Joulumuori. -Niin, putkimiehen vaimo.
Tottahan toki. Olipa painava kuusi.
Albert!
En tahdo hylätä sinua.
Enkä minä halua sinun lähtevän, mutta muut lapset odottavat lahjojaan.
Lahjat eivät ole pääasia.
Vilkutathan minulle?
Albert!
Voi sinua!
Pukki…
Missä olet oikein ollut?
Albert oli vain eksyksissä.
Tiesin hänen palaavan. -Onpa hän komea!
Minäkin osaan laittaa korvat hörölle.
Haluan lausua teille kaikille vuolaat kiitokset.
Olisi eräs asia…
Tai ehkei sittenkään… En oikein tiedä.
Kakista ulos vain. -Mutta kun…
En olisi uskonut sanovani tätä. Vaimoni laittaa mainiota juustokakkua.
Pukki… -Älä keskeytä!
Ehkä te kaikki tahtoisittekin siksi tulla jonain päivänä…
Kylään.
Ehkä joulun jälkeen. -Olette tervetulleita.
Mieheni lähettää reen. -Niin.
Ettäkö reen?
Missä asutte?
Emme kaukana. -Bukowinassako?
Lopeta.
Miksi kyselet asuinpaikasta?
Huolestuin. -Voi sinua.
Kirjoititko Pukille? -Jo marraskuussa.
Toimitan lahjasi itse.
Kuinka sait joulumielesi takaisin? -Sinun ansiostasi!
Tai siis minun ansiostani, mutta tosiasiassa…
Tai… -Meidän pitää lähteä.
Meidän on pakko.
Hyvää joulua!
Kiitos. -Hyvää joulua.
Kerron vielä joskus.
Pitää mennä!
Hou-hou!
Hou-hou.
Tulkaa sisälle laittamaan joulua!
Hyvä on.
Eivätkö he jää?
Eivät. Heillä on menoa.
Voin kyyditä heidät.
Raitis ilma tekee heille hyvää.
Entä jos he eksyvät taas?
Ole varovainen!
Anteeksi!
He lähtivät jo.
Tietenkin lähtivät.
Huhuu?
Mennään sisälle. -Selvä.
Tule pian.
Saanko tehdä sen vielä kerran? -Olet tehnyt jo kylliksi!
Se on lahja Hannalle. -Ei käy.
Siitä vain.
Voimmeko nyt mennä? -Davidille myös.
En antanut hänelle mitään.
Annoithan. Eteenpäin!
Enpäs. Hän väitti, että hänellä on jo kaikkea.
Hän sai lahjansa aiemmin. -Niin.
Minkä lahjan? -Saanko kertoa?
Hän kirjoitti Pukille,
että hänen hartain toiveensa on nähdä tonttu.
Kelpaako jo? Eteenpäin!
Olipa hauskaa.
Eli 46 askelta eteenpäin. Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Ei mennä sinne.
Vanhempasi odottavat. -Tule jo.
Montako? -21.
Eli 22…
Tämä on ihanaa!
Sitten 26…
Kuulkaa! Kunpa lahja olisikin siellä.
Ikävä kyllä ei ole, koska unohdin sen Varsovaan.
Onko noin? Isä se on oikea keppostelija.
Hän juksuttaa meitä. -Mitä?
Montako askelta nyt? Kolmekymmentäviisi…
Kolme kuusta…
Kiepahdus ja hyppy.
Täällä se on.
Ei siellä mitään ole.
Tuolla!
"Rakkaalle Hannalle."
Sinun käsialaasi.
Ehkä niin, mutta… Minun käsialaanihan se.
Miten ihmeessä?
Kirsikankiven poistaja. -Niin.
Olet kaikkein paras, ja rakastan sinua.
Samoin Pukkia.
Olet maailman paras ja taianomaisin isä!
Kiven poistaja!
Missä olette, pikkuriiviöt?
Mitä sinä teet, Jerzy?
Ruokin varpusia. -Oletko seonnut?
Nehän kakkivat kaikkialle! -Sen kuin. Joulu on antamisen aikaa.
Rakastan sinua.
Samoin.
Ilman läheisyyttä ei ole jouluakaan.
Siinä se. Lahjat eivät sitä tee.
Auttoiko David saamaan joulumielesi takaisin?
Tein sen itse.
Mahdotonta. -Se on ainoa keino.
Jakelin toisille lahjoja, mutta turhaan.
Davidin rakkaudellakin joulumieleni…
Minun oli vastattava Davidin rakkauteen. Siihen ei kukaan muu pysty.
Miten teit sen?
Minä vain tunsin sen.
Sain ihan pikkuriikkisen ajatuksen.
Kun olin itsekin pikkuinen.
Melkein näkymätön.
Viimeinen ajatukseni oli se, etten näkisi Davidia enää ikinä.
Enkä sinua tai Joulumuoria.
Enkä…
En tiedä kuinka sen tein.
Rakastan teitä kaikkia.
Rakastan sinua. -Samoin.
David-poikaseni.
Toivoitko siis Joulupukilta tonttua?
Halusin hänen tekevän ihmeen, joka toisi meidät yhteen.
Upea jouluaatto. Oli Varsovassakin toki kivaa.
Isäkin yritti.
Ja äiti. -Niin.
Jos emme ole yhdessä, ei tule kunnon jouluaattoa.
Nyt minulla on ystäväkin.
Tonttuystävä. -Vieläpä Albert!
Ei ole kodin voittanutta.
Koti on siellä missä sydänkin.
Lauletaan.
Joululauluin aika koittanut on
Yhdes' saamme aloittaa karkelon
Kaksi kakkua liinan alla kohoaa
Niin maukasta
Jälkkärii voisi syödä vaikka koko illan
Koko illan
On kuusen alle aseteltu
Jouluseimi tuo putsattu
On pöytään tuotu ruuat
Ja liina valkea
Mistelinoksa roikkuu pöydän yllä katosta
Sen alla voi pussata On pestävä suttuinen liina
Taas vaimenee laulut Ja joulu mennyt on
Mennyt on
Tekstitys: Jouni Jussila