Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- הקוטב הצפוני -‬
‫בוקר טוב. שלום, היי.‬
‫אתם מאזינים לרדיו האלפים.‬ ‫היום זה היום העמוס ביותר בשנה.‬
‫בחוץ יש מינוס 32 מעלות ושלג כבד.‬
‫תיהנו מעבודתכם, הו הו הו!‬
‫- כדור הארץ -‬
‫להתחיל בייצור!‬
‫אלברט!‬
‫יופי של רכב.‬ ‫-קיבלתי דיל טוב מפיית השיניים.‬
‫היא קיבלה כמה מטבעות מהבנק פעם בשבוע.‬
‫מאה ועשרים כוח אייל,‬ ‫תיבת הילוכים אוטומטית.‬
‫מושבים מחוממים, אחי.‬ ‫-וצמיגי חורף.‬
‫הנה צ'רלי צ'פלין הצעיר, שקיבל כובע באולר.‬
‫כמה שנים לאחר מכן, הוא הפך לשחקן מפורסם.‬
‫כאן, אלפרד נובל הצעיר קיבל גפרורים‬
‫וכעבור כמה עשורים המציא‬
‫את הדינמיט.‬
‫אתה יודע מה שמה של אשתו של סנטה?‬ ‫-שמחה גמולד.‬
‫יכולת לומר שלא.‬
‫ילדים!‬ ‫-אלברט!‬
‫מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול?‬ ‫-אני? האלף הכי טוב בעולם!‬
‫כמוך.‬
‫לא סנטה?‬
‫זה פשוט לא מתחבר לי.‬
‫כל ההתרוצצות בשמיים עם המתנות,‬ ‫וכמעט אף אחד לא מאמין בו.‬
‫אולי.‬
‫אפשר לגלות לך סוד?‬ ‫גם אני לא רוצה להיות סנטה.‬
‫אתה יודע למה?‬ ‫-לא.‬
‫אתם יודעים?‬ ‫-לא.‬
‫דיברתם פעם עם גברת קלאוס?‬
‫מי רוצה חולצת אלברט?‬
‫- הרי הטטרה -‬
‫"רועים הגיעו לבית לחם…"‬
‫לא גבוה מדי?‬ ‫-נמוך יותר יהיה בסדר.‬
‫אתה לא יודע לשיר. אפס שמיעה מוזיקלית.‬
‫אני?‬ ‫-כן, אתה.‬
‫ פיוטרק! מה אתה עושה?‬
‫היי!‬
‫לא כל כך בקול רם! מי שמזמרים צריכים לשיר,‬
‫לא לשאוג כמו חיות בר.‬
‫גם אתה היית צעיר פעם.‬ ‫-קאז'יו…‬
‫דויד, בוא הנה! שיר מזמור לסבא.‬
‫סבא, אני לא יכול, אנחנו רודפים אחרי אייל!‬ ‫אבא רוצה לעצור אותנו!‬
‫אייל? איזה אייל?‬
‫הוא בלתי נראה. אייל קסם.‬
‫כן?‬
‫אני לא יודעת איך יהיה בוורשה, מתוקה.‬
‫אוי, אימא. זה רק מרגיש כל כך רחוק.‬
‫אבל דוידוש כל כך שמח פה.‬
‫אני יודעת, אבל מה לגבי החינוך שלו?‬
‫שם יש בתי ספר נהדרים, תרבות.‬
‫כאן יש רק קולנוע אחד ואף פעם אין כרטיסים.‬
‫אבל כל כך יפה פה.‬
‫אוויר צח. מה עוד אפשר לרצות?‬
‫בית האופרה והפילהרמונית הקרובים הם בקרקוב.‬
‫ואולי הוא סוף סוף יתבגר.‬ ‫-הוא רק בן עשר.‬
‫לא התכוונתי לדויד.‬
‫הו הו! כאן האלף טושירו ואקאביאשי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, השנה,‬ ‫בדיוק כמו בשנה שעברה‬
‫ובשנה החמישית ברציפות, העובד המצטיין הוא…‬
‫אלברט האלף!‬
‫מה הסוד שלך?‬
‫מאיפה אתה שואב את רוח חג המולד?‬
‫אני רוצה להודות בכנות לכל מעריציי‬
‫ואנשי כדור הארץ.‬
‫ההערצה, והידיעה שאתם אוהבים אותי,‬ ‫נותנים לי כוח, הו הו הו…‬
‫סליחה, אלברט,‬
‫זה טיפשי, אבל…‬ ‫אנשים לא צופים בטלוויזיה שלנו.‬
‫הם לא?‬
‫אז זה הפסד שלהם. זה בטוח.‬ ‫זאת לא המילה האחרונה שלי!‬
‫אז אני מאחל לך בהצלחה.‬
‫איך הייתי?‬
‫לא הכול היה נכון.‬
‫זה הכול הודות לך.‬
‫טוב, אתה יודע, רציתי לשמור על צניעות.‬
‫אף אחד לא אוהב אותך כמוך.‬
‫אל תקנא, בסדר? אל.‬
‫אני חושב על אנשים בכל יום ויום.‬
‫"ההרפתקאות המטורפות של גדוד סנטה קלאוס."‬
‫ברצינות?‬ ‫-זה ספר נפלא.‬
‫מלהיב, עם איורים נהדרים.‬
‫קראתי מההתחלה ועד הסוף. ממליץ לך גם.‬
‫פיוטרק, אבל הוא מאמין בכל השטויות האלה.‬
‫בגללך, ילדים יצחקו עליו.‬ ‫-ראשית, בלי שטויות.‬
‫שנית, לא בגללי, אלא בגלל סנטה.‬ ‫אני רק עוטף את המתנה.‬
‫חכי עד שתראי את שלך.‬
‫אני כבר מפחדת.‬
‫טוב מאוד.‬
‫לשם שינוי, אוכל לקבל מתנה גרועה,‬ ‫כמו נשים אחרות?‬
‫כמו חולץ גרעיני דובדבנים?‬
‫גרבי גברים…‬
‫הקסם של חג המולד לא מאפשר זאת.‬
‫אבל את זה כן?‬ ‫-הו, כן.‬
‫ניו יורק מכוסה בשלג.‬
‫זהירות באיים הקריביים, יש סיכוי להוריקן.‬
‫בגלל ההתחממות הגלובלית‬ ‫אין שלג באירופה השנה.‬
‫חוץ מבפסגות ההרים, מזוריה, אזור סובאלק.‬
‫לחץ אטמוספרי נורמלי למדי.‬
‫אמונה בקסם חג המולד‬ ‫בקרב ילדים עד גיל עשר נמצאת במצב יציב.‬
‫אבל רוח החג עומדת רק על 90 אחוז.‬
‫אתה יודע בשביל מה הכלים האלה טובים? כן?‬
‫השווייצרים היו בסדר גמור.‬
‫עמוד דום!‬
‫תפסיק לצלצל בפעמון, זה מעצבן!‬
‫בוס…‬ ‫-זה. וזה. זה…‬
‫בוס, אתה יכול להפסיק לזוז?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אאוץ'! מה את עושה?‬
‫שיער שחור. אסור לאף אחד לראות את זה.‬
‫אבל אני בלתי נראה, אז איך הם יכולים?‬
‫בסדר…‬
‫הו הו, בוס!‬ ‫-הו הו!‬
‫התושבת נבדקה. האיילים מולאו בדלק ביולוגי.‬
‫קומט מתלונן על קשקשים,‬ ‫רודולף על הפרסות החדשות.‬
‫הוא צריך להתרגל אליהן. עוד משהו?‬
‫אלברט…‬
‫קלאוסוש!‬ ‫-כלום.‬
‫קלאוסוש!‬
‫מותק! לא, לא. רגע!‬ ‫שכחת את ארוחת הערב השנייה שלך.‬
‫לא יהיה זמן לאכול!‬ ‫-תאכל הכול.‬
‫סלרי, ברוקולי מאודה.‬
‫בלי מזון מהיר עם הכולסטרול שלך!‬
‫אלברט, תשמור עליו.‬ ‫-כן, בוס!‬
‫היזהר.‬
‫כולכם.‬
‫אלפים שלי…‬
‫הו הו!‬ ‫-הו הו!‬
‫בסדר, בוא נעוף!‬
‫חג מולד שמח.‬
‫-חג מולד שמח.‬
‫כל טוב, בנות.‬
‫קשיולה, לך אני מאחל‬
‫להצליח להסתדר עם מאצ'יק.‬
‫אני יודע שאת כועסת.‬ ‫אבל הוא שור, אי אפשר לעבוד על הטבע.‬
‫סבא, האם חיות ידברו בקולות אנושיים הלילה?‬
‫כמובן, כרגיל.‬
‫אחרי מיסת חצות, אני אנהל שיחה עם קשיולה.‬
‫מה היא אומרת?‬ ‫-כל שנה אותו דבר.‬
‫שהיא צריכה לעבור לעיר גדולה‬ ‫כדי להתקרב לאופרה.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫קשיולה לא אומרת שטויות כאלה.‬
‫היא אוהבת לחיות כאן.‬
‫נכון, קשיולה?‬
‫קדימה! סבתא אומרת שהפירוגי מתקרר.‬
‫אנחנו באים.‬ ‫-נפלא.‬
‫ומה אאחל לך, מתוקה?‬
‫לא יודעת. שפיוטר יאבד את הכובע הזה.‬
‫אבא, אתה חושב שסנטה כבר הביא את המתנות?‬
‫מאה אחוז.‬
‫רגע. שמעת את זה?‬
‫צלצול פעמונים.‬
‫אתה יכול לראות‬ ‫את המזחלת הבלתי נראית של סנטה?‬
‫היא ממש בלתי נראית.‬
‫תראה. רודולף מקדימה. מאחוריו, יש את דונר.‬
‫קומט.‬
‫סנטה במזחלת.‬
‫אני לא רואה מי נוהג בה. איזה אלף?‬
‫אלברט האלף!‬
‫כן, זה אלברט!‬
‫חג מולד שמח.‬
‫הו הו!‬
‫מה בשם האיילים אתה…‬ ‫אנשים בכלל לא יכולים לראות אותנו.‬
‫אז למה הם מנופפים?‬ ‫-ובכן…‬
‫הם מותחים את פרקי כף היד‬ ‫כי הידיים שלהם נרדמו.‬
‫קדימה.‬
‫"רועים הגיעו לבית לחם‬
‫מנגנים בשמחה על הלירה לכבוד ישו התינוק‬
‫השמיים מבורכים ומהוללים‬
‫הלוואי שיהיה שלום על פני כדור הארץ‬
‫השמיים מבורכים ומהוללים‬
‫הלוואי שיהיה שלום על פני כדור הארץ"‬
‫בראבו!‬
‫בראבו, ילדים!‬
‫קדימה, בואו נשב.‬
‫ליד השולחן, בבקשה.‬
‫לא, לא!‬
‫זה כיסא בשביל נווד אבוד.‬ ‫-כן.‬
‫אבל הוא אף פעם לא בא.‬
‫אין לדעת.‬ ‫-דויד, בוא הנה.‬
‫בוא הנה. למען האמת, זה כיסא למתים.‬
‫מה? בחייך.‬ ‫-הם תמיד שמחים לבוא.‬
‫כן.‬ ‫-הנה…‬
‫דודה אאורליה.‬
‫ראיתי את הדוד קורנל במסדרון.‬
‫ראיתי אותו.‬ ‫-קורנל.‬
‫כרגיל, מאחורי עץ חג המולד,‬
‫נמצאת גברת פופיאלק הזקנה!‬
‫פיוטרק, תפסיק לספר לילדים דברים כאלה.‬
‫אחר כך הוא לא ישן.‬ ‫-האניה…‬
‫וגם אני לא.‬
‫את ישנה.‬ ‫האניקה…‬
‫"היי לכם, לה לה לה‬
‫ילד אלוהי נולד‬
‫בבית לחם"‬
‫מייצ'יו!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫תודה.‬
‫הנה הנווד המאחר שלך.‬ ‫-כן.‬
‫שב, מייטקו.‬
‫האנקה, פיוטרק. זה נכון מה שאנשים אומרים?‬
‫זה נכון.‬ ‫-נכון.‬
‫עד חג ההתגלות כבר נהיה בָּווילאנוב.‬
‫בְּווילאנוב.‬
‫אלף זקן הציע לי עבודה‬ ‫במשרד עורכי הדין שלו.‬
‫הצעה שלא ניתן לסרב לה.‬
‫גם אני קיבלתי הצעת עבודה.‬
‫כן!‬ ‫-זה קצת עצוב. אבל…‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫ערב חג המולד הבא יהיה בוורשה!‬
‫כן. כן. כלומר…‬ ‫-בוודאות.‬
‫כן. כלומר אני לא בטוחה שיהיה מקום לכולנו.‬
‫בטח שיהיה. מייצ'יו, שב.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי עוד ארבעה בתים לבקר בהם.‬ ‫-אוי, מייצ'יו.‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח, מייצ'יו. תודה.‬
‫טוב, בואו נאכל. קדימה, בבקשה.‬
‫אבל… בעוד רגע.‬
‫ילדים, מי התנהג יפה?‬ ‫-אני!‬
‫מה עשית שם?‬ ‫-איפה?‬
‫אתה יודע. בבקתת ההרים ההיא.‬
‫אני? כלום.‬
‫אל תעשה את זה שוב, אלברט. אף פעם!‬
‫קדימה, רודולף! קדימה, קומט!‬
‫זה בשבילך.‬ ‫-כמובן.‬
‫ויש גם משהו בשביל דויד.‬
‫האנקה, איפה הספר?‬
‫אלברט האלף! מגניב!‬
‫אדיר!‬
‫החלפת את המתנות?‬
‫לא. זה בטח היה סנטה.‬
‫מצחיק מאוד.‬ ‫-קסם.‬
‫- ורשה, כעבור שנה -‬
‫חולץ גרעיני דובדבנים, כמו שרצית.‬
‫- להאניה היקרה -‬
‫כן, בוס?‬
‫איך הולך?‬
‫הפירוגי מוכן?‬ ‫-טוב, אנחנו בעצם…‬
‫טוב, בסדר גמור.‬
‫חג המולד הוא עניין גדול, אי אפשר לאלתר.‬
‫אבל זה סיפור אחר. המצגת מתחילה ב-12 בדיוק.‬
‫זאת הזדמנות מצוינת בשבילך.‬
‫טוב, אז ביי.‬ ‫-להתרא…‬
‫דרורים ארורים!‬
‫לעזאזל!‬
‫מה אתה עושה? אמרתי לך לא לגעת בטלסקופ.‬
‫בוס, בכנות,‬ ‫למה אסור ליצור קשר עם בני האדם?‬
‫תיזהר עם בני אדם. הם בלתי צפויים.‬
‫הם אוהבים אותנו! אנחנו נותנים מתנות,‬ ‫מקבלים ים מכתבים בכל שנה.‬
‫פגשת פעם בן אדם? זה קרה לי כמה פעמים.‬
‫- ורשה, פולין, 2004 -‬
‫מוזר שלמישהו שמביא מתנות‬
‫יש שם כזה נורא.‬
‫גנב! אנשים, זה גנב! גנב! מהר!‬
‫- משטרה -‬
‫- ניו יורק, ארה"ב, 1992 -‬
‫אלה מצבים מסוכנים. לאנשים, כמובן.‬
‫הבית מוקף. אני רואה אותך, חלאה.‬ ‫צא לכאן, עכשיו!‬
‫בשבילי, די מאכזב.‬
‫- ברלין, גרמניה, 1888 -‬
‫בכל פעם שעובר אורח ראה אותי על הגג,‬
‫שמעתי את אותו הדבר.‬
‫שם למעלה, גנב! גנב! תפסו אותו!‬
‫- פרומבורק, פולין, 1428 -‬
‫אני מודה,‬ ‫לשים מתנות מתחת לעץ זה רגע די מיוחד.‬
‫אבל לפעמים המצב יכול להשתנות באופן קיצוני.‬
‫תפסתי אותך, בן-בליעל!‬
‫מה מעשיך בחדריה של ביתי בשעת לילה?‬
‫אשפוך את זעמי עליך!‬
‫אני אומר לך, קסם עוזר.‬
‫- טיחואנה, מקסיקו, 1963 -‬
‫לא משנה מתי ואיפה.‬
‫זה תמיד אותו הדבר.‬
‫תפסו אותו!‬
‫- פריז, צרפת, 1931 -‬
‫העניין עם אמילי הכי אכזב אותי.‬
‫חג מולד שמח, אמילי הקטנה שלי!‬
‫אלוהים.‬ ‫-היא נראתה כמו ילדה מקסימה.‬
‫אני מבין, עברו כמה שנים.‬
‫שמונים שנה!‬
‫אז לא…‬
‫אבל עם אגרטל?‬
‫טוב, אבל אנשים מעריצים אותי.‬
‫אותך?‬ ‫-כולם נופפו לי בכזו התלהבות.‬
‫כולם? רק שניים.‬ ‫ולא לך, הם לא יכלו לראות אותך.‬
‫המזחלת בלתי נראית.‬ ‫אמרתי לך את זה הרבה פעמים.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫וכל הנפנופים והמבטים למעלה?‬
‫אם הם לא היו רואים, הם לא היו מנופפים.‬
‫אני לא מדבר איתך יותר.‬
‫האלף הכי חכם, לכאורה, אבל כזה טיפש לפעמים.‬
‫לך למיטה. כמעט חג המולד.‬
‫יהיה יום עמוס מחר.‬
‫לילה טוב.‬
‫הו הו, בוס.‬
‫היי, בן? מה קרה?‬
‫אין אפילו שלג בוורשה.‬
‫תקשיב. כשאני הייתי בגילך,‬
‫יכולתי רק לחלום על בית כזה. נכון?‬
‫סלון כזה. אני הייתי צריכה…‬
‫לרעות כבשות.‬
‫לרעות כבשים.‬
‫לחלוב פרות.‬
‫לקצוץ עצים.‬
‫והייתי צריכה ללכת חמישה ק"מ לבית הספר.‬
‫אפילו בחורף. אתה יודע?‬ ‫כן. ולא היו אוטובוסים.‬
‫אתה לא אוהב כאן שום דבר?‬
‫לא, אני אוהב כמה דברים.‬
‫כמו מה?‬
‫האופרה קרובה.‬
‫עם כל הקשקושים האלה,‬
‫אני לא בטוח שסיפרתי שהזמנתי לך‬ ‫את תחפושת המלך להצגת חג המולד.‬
‫אתה יודע ממי?‬ ‫-כן.‬
‫נכון.‬
‫חייט הקסם.‬
‫המומחה הגדול ביותר לתלבושות מלכותיות‬ ‫באזור הזה של היקום.‬
‫הוא זה שהלביש את המלך מתיא הראשון.‬
‫כולם יודעים את זה.‬ ‫-באמת?‬
‫זה נהדר.‬
‫בטח שזה נהדר.‬
‫וו-הו!‬
‫רגע. אולי אתה חולה?‬
‫לא, אימא!‬
‫בוא נרגיש את המצח שלך.‬
‫בוא נמדוד לך חום. השתגעת?‬
‫אני אמדוד גם את שלך.‬
‫הו הו, אלברט.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום.‬
‫זה לא נראה כמו כלום. למה אתה נראה ממורמר?‬
‫אני אלף. ככה אנחנו נראים.‬
‫ארווין, למה אנחנו עושים את כל זה?‬
‫אני לא מבין את השאלה.‬ ‫-גם אני לא, מסתבר.‬
‫ומסתבר שגם סנטה לא.‬
‫הוא מדבר על קסם חג מולד,‬
‫אבל הוא מתרוצץ עם השק‬ ‫ומעולם לא חווה את החגים.‬
‫יש לך רק 62 אחוזים.‬
‫זה בטח מקולקל.‬
‫החיים שלי מקולקלים.‬
‫איפה רוח החג שלי?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אנחנו אוהבים אנשים.‬
‫לכן אנחנו נותנים להם מתנות,‬ ‫הם אוהבים אותנו,‬
‫זה יוצר את קסם חג המולד שנותן לנו…‬
‫איך אנשים יכולים לאהוב אותי‬ ‫בלי לראות אותי?‬
‫אני עמל מבוקר ועד לילה.‬
‫מה? אנחנו לא עושים כלום כל השנה,‬ ‫אנחנו עובדים רק יום אחד, בחג המולד.‬
‫וזו הבעיה! הפעם הזו בשנה.‬
‫גם אם אתה לא עובד כל השנה,‬ ‫אתה צריך לקבל חופשה פעם בשנה!‬
‫זה כל העניין בג המולד. לא לעשות כלום.‬
‫בלי עבודה בחג המולד.‬
‫בוא. בוא נלך לאכול קצת בורשט עם כופתאות.‬
‫נדבר על אלפים זקנים.‬
‫אז בוא נלך אליי,‬
‫נזמין פירוגי עם כרוב‬ ‫ונראה "שכחו אותי בבית".‬
‫לא רוצה. אני הולך.‬
‫אבל עכשיו?‬
‫לאן?‬
‫לשפר את בריאותי,‬ ‫לחוות את חג המולד האמיתי ואת רוח החג.‬
‫אבל לאן אתה באמת הולך?‬
‫בחיי. למקום שבו כולם מנופפים לי.‬
‫זוז.‬
‫מיכל, הכדור!‬
‫אתה, ילד חדש. תפוס!‬
‫נמושה.‬
‫בוס.‬
‫מה? מה קורה?‬
‫מה העניין?‬
‫דבר כבר!‬
‫זה בקשר לאלברט.‬
‫מה איתו?‬
‫הוא ברח.‬
‫כלומר, הוא לא.‬ ‫הוא החליט לקחת חופשה לחג המולד.‬
‫כלומר, הוא לא לקח חופשה לחג המולד,‬ ‫הוא רק הלך…‬
‫להיות עם אנשים?‬
‫- עצי חג המולד למכירה -‬
‫מה?‬
‫שלום!‬
‫הו הו! אני רואה שאתה מזהה אותי.‬
‫אתה נראה כמו אלברט האלף, אדוני.‬
‫בינגו. אבל אתה יכול לקרוא לי אלברט.‬
‫בוא.‬
‫תעשה לי סיור.‬ ‫-סלח לי!‬
‫אני?‬
‫המשאית.‬
‫כן. רק משאית רגילה. נראית טוב.‬
‫זה היה להיט ב-2015.‬ ‫אנשים מתו להשיג כאלה.‬
‫אבל איפה המשאית שלי?‬
‫היא כאן. על חשבון הבית.‬
‫אז מה, חיבוק לחג המולד?‬
‫בטח.‬
‫ברכותיי. חג מולד שמח.‬
‫למה אתה כל כך שקט?‬
‫אתה יכול לצבוט אותי, אדוני?‬
‫בטח, אני יכול. היי! אבל הסכמנו‬ ‫להפסיק עם הפורמליות, נכון?‬
‫כן.‬
‫אאוץ'!‬
‫זו הייתה צביטה טובה?‬
‫זה קצת כאב.‬
‫הצביטה הראשונה שלי.‬ ‫נראה שיש לי כישרון טבעי.‬
‫היו לו בעיות רוח חג. זה קורה.‬
‫אבל למה הוא לא דיבר איתי על זה?‬
‫מה היית אומר לו? תעבוד, תעבוד, תעבוד.‬
‫את צודקת.‬
‫כמה שמחלקים יותר מתנות, יש יותר רוח חג.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫שטויות.‬ ‫-סליחה?‬
‫אלברט צעיר, הוא רוצה לראות את העולם.‬
‫את לא מבינה?‬
‫בקרבת אנשים, אפשר לראות אותנו.‬
‫אז מה?‬
‫כדי להסתיר את הבטן, צריך להתעמל.‬
‫ולהפסיק לאכול מתוקים מרוב לחץ.‬ ‫אתה מפחד שיראו אותך.‬
‫זה לא קשור לבטן שלי. זה…‬ ‫-מותק, אני יודעת למה זה קשור.‬
‫אנשים מפחדים מאיתנו.‬
‫לא, קלאוס. לא.‬
‫זה אתה שמפחד מהם.‬ ‫אתה מתגנב לך בלילות כמו גנב.‬
‫זו המסורת.‬
‫כן. להיכנס לבתים של אנשים דרך ארובה.‬
‫זה לא חכם ולא מעשי.‬ ‫ואפילו לא אזכיר את הבטיחות שלך, יקירי.‬
‫הו! קצת גשם במקום שלג.‬
‫כנראה התגעגעת אליי, לא?‬
‫מאוד. חשבתי עליך כל השנה.‬
‫בדיוק כמו שדמיינתי את זה.‬
‫אתה חייב לפגוש את אבא שלי.‬ ‫הוא מעריץ גדול שלך.‬
‫אני יודע! הוא נופף לי בהרים בשנה שעברה.‬
‫ראית את זה?‬ ‫-בטח.‬
‫כולם מנופפים לי.‬
‫אבל אני זוכר אותך ואת אבא שלך, כי…‬
‫למה? למה אתה זוכר אותי?‬
‫כי יש לי זיכרון טוב.‬
‫אתה יודע שסנטה חושב‬ ‫שהמזחלת שלו בלתי נראית?‬
‫אבל אתה ראית אותנו גם ככה.‬
‫אבא הראה לי.‬
‫הוא רואה דברים שאף אחד אחר לא רואה.‬
‫הוא מרגיש קסם עם האף והאוזן השמאלית.‬
‫והלב. גם הלב חשוב.‬
‫בחור חכם, אבא שלך.‬ ‫אני מחבב אותו יותר ויותר.‬
‫גם אימא לפעמים רואה דברים‬ ‫שאף אחד אחר לא רואה.‬
‫אתה צוחק! היא יכולה לראות איילים?‬
‫לא, סוג אחר של דברים.‬
‫כמו זה שהספל ההוא לא נקי, או…‬
‫אתה! עצור שם!‬
‫הו הו!‬ ‫-בוא נברח!‬
‫איפה המשאית שלי?‬ ‫-מה?‬
‫אני אתחרה בו בשמחה. תפוס אותי!‬
‫היי! שמור על זה.‬
‫עצור!‬
‫קדימה! תפוס אותי!‬
‫חכה עד שאתפוס אותך!‬
‫קדימה!‬
‫אני אתפוס אותך!‬
‫הופ!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אמבטיה קרה זה בריא! חג מולד שמח, ביי!‬
‫אנשים מאושרים משמחים אותי.‬
‫כשהם אוהבים אותי, רוח החג שלי מייד מתגברת.‬
‫אבל הוא לא יוכל לעבוד בלי המשאית שלו.‬
‫זה טוב. אף אחד לא עובד בחג המולד.‬
‫תגיד את זה להורים שלי. הם עובדים כל הזמן.‬
‫סליחה.‬
‫זה אבא שלי.‬
‫שלום, הוד מלכותך.‬
‫יונת דואר שלחה הודעה‬
‫שהתלבושת של הוד מלכותך מוכנה.‬
‫תודה, אבא.‬
‫קצת מדאיג אותי שאתה לבד.‬
‫אני לא. אלברט האלף נמצא איתי.‬
‫זה האלף האהוב עליי.‬
‫מסור לו ד"ש.‬
‫איתו לא תשתעמם, זה בטוח.‬
‫תספר לי הכול יותר מאוחר, בסדר?‬ ‫-בסדר, אספר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫איש מקסים. מחבב אותי כשאנחנו בקושי מכירים?‬
‫הוא הראה לי את המזחלת בשמיים.‬
‫באמת?‬ ‫-הוא אמר שאתה נוהג בה.‬
‫גם אני ראיתי אותך, אבל הוא‬ ‫יכול לראות יותר טוב, כי הוא מרגיש קסם.‬
‫עם האוזן השמאלית שלו.‬ ‫-בדיוק.‬
‫נו?‬ ‫-הם נהנים.‬
‫אף אחד עוד לא הכה אותו עם אגרטל?‬ ‫-רק לך קורים דברים כאלה, קלאוס.‬
‫כי רק אני פגשתי אנשים.‬
‫הוא לא חשף את הזהות שלו?‬ ‫-משהו מסריח כאן.‬
‫זה לא מסריח.‬ ‫אני שואל אם הוא שומר על פרופיל נמוך.‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫הוא עשה משאית צעצוע, נעליים וקורקינט.‬
‫מה הוא, משוגע?‬
‫אלפים כל כך משעממים וצפויים.‬ ‫איתך, אני מרגיש שאנחנו יכולים להיות חברים.‬
‫ברצינות?‬ ‫-אם אתה רוצה, כמובן.‬
‫כן, מאוד.‬
‫בשנה שעברה, כשנופפתי לך,‬ ‫ואז מצאתי את הצעצוע…‬
‫קיבלת אותו?‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב בובות בדמותי, אבל לא ידעתי שגם…‬
‫אני מת עליה!‬
‫הייתי נותן תמורתה את כל שאר הצעצועים שלי.‬
‫אפילו בניתי לבובה בית.‬
‫רוצה עוד אחת?‬ ‫-כן.‬
‫תראה. בום!‬
‫באקסטרה אקסטרה לארג'.‬
‫מה? אתה לא אוהב את זה?‬
‫אוי… עץ חג המולד של אימא.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניך?‬ ‫-לא, זה מגניב.‬
‫"מגניב"? רק "מגניב"?‬
‫רציתי להגיד שזה… אדיר.‬
‫מדהים. אבל…‬
‫אבל אחד זה מספיק.‬
‫אתה לימדת אותו את זה.‬
‫אני?‬
‫מי אומר כל הזמן שאנשים אוהבים מתנות?‬ ‫-הם לא?‬
‫את יודעת כמה מכתבים אני מקבל?‬
‫מסין בלבד…‬ ‫-אי פעם ענית למכתב?‬
‫"בן אדם יקר. מה שלומך? הכול בסדר?‬ ‫בוא לבקר, אשתי תכין עוגה."‬
‫איזו אישה?‬
‫כמה יש לך?‬ ‫-טוב…‬
‫אוי לא! את רוצה להזמין לכאן אנשים?‬
‫למה לא? אתה חושב שמתנות מסדרות הכול?‬
‫להשאיר לילד סמארטפון מתחת לעץ וזהו?‬
‫גם אלברט חושב כך. אתה נותן דוגמה רעה.‬
‫משהו פה מסריח.‬
‫אייל?‬ ‫-אייל.‬
‫בטוח אייל.‬
‫דויד.‬
‫אנחנו חברים.‬
‫ברור!‬
‫אז אל תתבייש.‬
‫אם אתה רוצה, כל הדירה‬ ‫יכולה להיות מלאה בבובות. רק תגיד.‬
‫באמת, זה מספיק.‬
‫אתה לא סומך עליי.‬ ‫-בטח שאני כן.‬
‫אתה האלף הכי אדיר שאני מכיר.‬
‫כדי להגשים משאלה,‬ ‫אני לא צריך מכשיר טלוויזיה.‬
‫רק אגוז או מנדרינה…‬ ‫-יש לנו מנדרינות.‬
‫יופי!‬ ‫-הרבה מנדרינות.‬
‫רגע, אני אביא כמה.‬
‫מנדרינות זה הרבה יותר טוב מהספה.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי, מותק. מה נשמע?‬
‫מעולה.‬ ‫-אתה במצב רוח טוב.‬
‫כן, היו לי הרבה הרפתקאות היום.‬
‫אתה מרגיש טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אימא?‬
‫יש לך משאלה?‬
‫איזו מין משאלה?‬ ‫-כל משאלה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬ ‫-אני סתם שואל.‬
‫אם כי במקרה אפגוש אלף‬
‫שיכול להפוך עץ חג מולד…‬
‫מה קרה לעץ?‬ ‫-לא! שום דבר.‬
‫מותק, תקשיב. בבקשה אל תיגע בעץ, בסדר?‬
‫או בקישוטים. הם לא היו זולים.‬
‫בטח.‬ ‫-אני לא רוצה שזה ייפול עליך.‬
‫חייב ללכת. אני אוהב אותך, אימא. ביי.‬
‫לא יכולתי להתאפק והנה זה.‬
‫מערכת תופים?‬ ‫-כן.‬
‫במה השתמשת?‬ ‫-אגוז. חבל שלא ראית את זה.‬
‫אגוז?‬ ‫-כן.‬
‫אתה גאון.‬
‫זה נכון. ידעת שאבא שלך רצה תופים?‬
‫אתה בטוח ש…‬
‫אני בטוח. בדקתי ברישומים של סנטה.‬
‫אני לא יודע מה הייתה המשאלה האחרונה,‬ ‫בגלל חוק הגנת המידע.‬
‫בטוח שלא בלבלת את אבא שלי עם מישהו…‬
‫אתה שוב לא סומך עליי.‬ ‫-אני כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני פשוט מפחד שאימא…‬
‫מה איתה?‬
‫אימא הייתה צריכה לחלוב פרות.‬ ‫וללכת חמישה ק"מ לבית הספר.‬
‫אפילו בחורף.‬
‫ועכשיו היא רוצה שאבא יתבגר.‬
‫אימא שלך אומרת דברים. תאמין לי.‬
‫זו מתנה בשבילה.‬
‫תודה.‬
‫ואתה, מה תרצה?‬
‫כלום.‬
‫מה, בלי מתנה?‬
‫אני רק צריך תחפושת להצגה.‬
‫אבא וחייט הקסם יטפלו בזה.‬
‫זאת ממש בעיה בתחום העיסוק שלי!‬
‫חייטי קסם וקניות באינטרנט.‬
‫כמה?‬ ‫-תן לי עשרה.‬
‫זאת תחפושת המלך?‬
‫לא, לא!‬
‫מה אתה עושה? תן לי את זה.‬ ‫-יודע מה?‬
‫אולי… תחפושת פתית שלג?‬ ‫-קח אתה את התחפושת של פתית השלג!‬
‫זה יותר אוניברסלי.‬ ‫-אוניברסלי?‬
‫לעזאזל, פשוט תחזיר לי אותה,‬ ‫ראיתי אותה קודם.‬
‫אני מתחנן. שכחתי. זה בשביל הבן שלי.‬
‫אתה חושב שאני רוצה אותה לעצמי?‬
‫בוא נדבר על זה.‬ ‫-לא.‬
‫אני אשלם לך!‬ ‫-כמה?‬
‫כמה אתה רוצה?‬ ‫-חמישים.‬
‫בסדר.‬
‫יש לי רק מאה.‬ ‫-בסדר. חג שמח.‬
‫פראייר.‬
‫"רועים הגיעו לבית לחם‬
‫מנגנים בשמחה על הלירה לכבוד ישו התינוק‬
‫השמיים מבורכים ומהוללים‬
‫הלוואי שיהיה שלום על פני כדור הארץ‬
‫השמיים מבורכים ומהוללים‬
‫הלוואי שיהיה שלום על פני כדור הארץ‬
‫הם סגדו לו…"‬
‫למה אתה לא שר?‬ ‫-זה המזמור הראשון שלי אי פעם.‬
‫לא, זה השלישי. כבר הכרת שניים.‬
‫כן, נכון.‬
‫אבל יש לך עוד הרבה ללמוד.‬ ‫בערב חג המולד אנחנו שרים כל הערב.‬
‫הודות לך, אני מרגיש ש…‬
‫זה נפלא להיות קרוב למישהו.‬
‫תפסיק.‬
‫באמת! עכשיו אני מרגיש‬ ‫שאני רוצה להיות קרוב להרבה אנשים.‬
‫שיהיו לי הרבה חברים.‬ ‫-רעיון מעולה.‬
‫בדיוק! אני אתן להם מתנות והם יאהבו אותי.‬
‫בטח.‬
‫טוב, ילד.‬
‫כל טוב לך.‬
‫ואל תשכח את החבר שלך.‬
‫כשאתה חושב עליי, רמת רוח החג שלי עולה.‬
‫אני אחשוב עליך.‬
‫בסדר. ד"ש להורים שלך. זזתי. הו הו!‬
‫הו הו הו!‬
‫לא השתנית בכלל.‬
‫סליחה, אבל…‬ ‫-אל תתנצל. רק תחייך.‬
‫תן לי לצבוט אותך.‬
‫מה אתה עושה בבית שלי? פרסומת לכבלים או מה?‬
‫לא. ירדתי לארץ. מופתע? מה זה?‬
‫אל תיגע. לא ראיתי אותך קודם בחיי.‬ ‫-אל תגיד שאתה לא מזהה אותי.‬
‫בשנה שעברה, בהרים.‬ ‫הסתכלת עליי, אני הסתכלתי עליך.‬
‫לא, לא. אני נשוי באושר. אתה טועה.‬
‫לא, הסתכלת עליי. ואז נופפת לי. זוכר?‬
‫אני לא זוכר שנופפתי לאיזה…‬
‫תקשיב.‬
‫אל תשתמש בגומיות. הזקן נוטה להחליק למטה.‬
‫-זה נכס פרטי. עזוב עכשיו או…‬ ‫-אחי, תירגע.‬
‫תירגע. מחר חג המולד.‬
‫שמחה, קסם וכו'. תראה איזה יופי זה!‬
‫חבר, לך מכאן, או שאקרא לאבטחה.‬
‫אתה בדחן! חג מולד שמח.‬
‫אבא, נחש מה? פגשתי את אלברט האלף!‬
‫מי זה היה?‬
‫אלברט האלף! כרגע אמרתי לך.‬
‫הכנסת זר הביתה?‬
‫אמרתי לך הרבה פעמים. היה לנו הסכם.‬
‫אמרת שאם בא אייל או גמד, אני יכול…‬
‫כן, אבל זה לא היה אייל או גמד.‬
‫זה היה איש זר. בתחפושת של אלף, מחנות.‬
‫יכול להיות שהוא היה גנב או יותר גרוע.‬
‫אבל זה היה אלף, אמרתי לך.‬
‫אמרת לי מה?‬
‫שהייתי עם אלברט!‬
‫אמרת למסור לו ד"ש.‬
‫והוא זימן בקסם מערכת תופים, רק בשבילך.‬
‫מה?‬
‫מה זה?‬
‫אני מנסה לספר לך!‬
‫פגשתי אלף והוא זימן בקסם את התופים שלך…‬
‫לא. שאלה פשוטה, תשובה פשוטה.‬
‫תגיד לי מה מערכת התופים הזאת עושה כאן.‬
‫אמרת שתמיד רצית אחת.‬
‫אני אמרתי את זה? מתי?‬ ‫-טוב…‬
‫אני לא יודע מתי. הכול רשום לסנטה.‬
‫ומי הליצן הזה?‬
‫ההוא מהקופסה.‬
‫הלינקה, תראי את עגילי הזהב שקניתי לך.‬
‫הו הו! שלום.‬
‫לא עכשיו. אנחנו מצטלמים.‬
‫בואו נעשה את זה. אחלה הדפס, הלינקה.‬
‫את מכירה אותו?‬ ‫-ממש לא.‬
‫מאיפה הוא יודע איך קוראים לך?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫חכמולוג, מאיפה אתה מכיר את אשתי?‬ ‫-ביקרתי אתכם פעם עם קלאוס.‬
‫הבטחת להפסיק להיפגש עם קלאוס!‬
‫והפסקתי! הוא בא רק פעם אחת.‬ ‫-הוא יחזור מחר.‬
‫חתיכת ממזר!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫הכול נחשף עכשיו!‬
‫זה נחשף! אני אתפוס אותך, אתה תראה מה זה!‬ ‫-תירגע.‬
‫איך אתה לא מכיר את אלברט?‬
‫נופפת לו בשנה שעברה!‬ ‫-אני?‬
‫כן! הראית לי את המזחלת של סנטה בשמיים‬ ‫ואמרת שהנהג…‬
‫טוב, דויד.‬
‫שנינו נסערים. אנחנו לא צריכים להיות.‬
‫בוא נירגע. שוב, מההתחלה,‬
‫ספר לי איך אתה מכיר את הבחור הזה.‬
‫ראינו אותו בשמיים.‬
‫אתה ראית אותו, למעשה.‬
‫והיום הוא נפל מהשמיים ונדרס על ידי משאית.‬
‫למרבה המזל, הוא הפך אותה לצעצוע קטן.‬
‫נהג המשאית כעס בכל מקרה. ו…‬
‫איפה העץ?‬
‫הו הו הו!‬
‫בשקה?‬ ‫-יוסטינה? לא ראיתי אותך שנים!‬
‫בואי נדבר, תתקשרי!‬ ‫-אין לי את המספר.‬
‫רגע…‬
‫הו הו! היי! אפשר לקבל את מספר הטלפון שלך?‬
‫בשביל מה?‬ ‫-את יודעת, להתחבר.‬
‫להתקרב, להרגיש את רוח החג.‬
‫במקום ממנו אני מגיע‬ ‫אנחנו מתחברים בצורה מסורתית, אבל…‬
‫מה כבר אמרתי?‬
‫כאילו שלא היו לנו הוצאות דחופות יותר,‬ ‫קנית מערכת תופים?‬
‫בפעם העשירית והאחרונה, לא קניתי אותה.‬
‫איזה בחור בא…‬ ‫-אלברט האלף.‬
‫דויד…‬
‫מסתבר שהוא לקח את העץ‬ ‫והשאיר את ערכת התופים.‬
‫אלברט האלף?‬ ‫אבל אני יודעת שרצית מערכת תופים.‬
‫באמת, אבא? רצית?‬
‫לא, זה לא נכון.‬ ‫-למה אתה משקר?‬
‫לפני שנתיים…‬
‫לפני שנתיים אמרתי שאולי כשאפרוש…‬
‫הבנתי. בסדר. אז אתה רוצה לפרוש עכשיו, כן?‬
‫אני אסתדר עם כל דבר.‬
‫אבל אתה צריך להפסיק לשקר ולהגיד את האמת.‬
‫כמה זה עלה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫כל כך הרבה שהיית צריך למכור את העץ?‬ ‫-אני לא, אני נשבע.‬
‫האלף עשה את זה! הוא הפך את העץ לבובה,‬
‫ואז אגוז למערכת תופים. כי אלפים צריכים…‬
‫כי זה מה שאבא אמר לך.‬ ‫-אני לא!‬
‫אתה כן!‬
‫אלפים תמיד צריכים משהו‬
‫כדי להפוך אותו למשהו אחר.‬
‫אני לא יודע מה קרה.‬
‫בכניסה ראיתי איזה איש חשוד ש…‬
‫סחב את העץ שלנו.‬
‫לא!‬
‫אבל הוא לקח אותו, נכון?‬ ‫אז מה, הוא שם אותו בכיס?‬
‫אבא, אז זה בטח היה כיס ללא תחתית!‬
‫אבא אמר לי שבקוטב הצפוני…‬
‫אלוהים. הספיק לי מהסיפורים של אבא.‬
‫אימא צודקת.‬ ‫-אל תתחנף אליי עכשיו!‬
‫תתחיל לומר את האמת.‬ ‫ותוריד את הזקן המטופש הזה.‬
‫"היי, רועים, קדימה לאורווה‬ ‫לכו לראות את הנס ששם קרה‬
‫בן האלוהים באבוס…"‬
‫מסכן.‬
‫"להביא גאולה לאנושות‬
‫שירו, מלאכים ורועים…"‬
‫קדימה, אנשים.‬
‫הלו? חג המולד מתקרב!‬
‫אלברט האלף הגיע מארץ קסומה.‬
‫קדימה! הבאתי לכם מתנות.‬ ‫מה, אתם לא אוהבים מתנות?‬
‫אימא!‬ ‫-אל תסתכלי, מותק.‬
‫את רוצה בובה מדברת?‬
‫או קורקינט החשמלי? כן? כולכם?‬
‫כרטיס, בבקשה.‬
‫מירצ'ק, אין הסבר פשוט יותר.‬
‫יש לי סנטר מאז שנולדתי. לכולם יש.‬
‫הבעיה היא שמישהו…‬ ‫-אבא!‬
‫הדביק לו זקן.‬
‫אבא!‬
‫כלומר, שיער.‬
‫מה אתה לא מבין?‬
‫בוא ננסה שוב. שאלה פשוטה.‬
‫אתה חושב שאוכל להשתמש בקרם‬ ‫כדי להסיר את הזקן‬
‫מהסנטר שלי?‬ ‫-אבל זה…‬
‫לסרק אותו?‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אידיוט.‬ ‫-זה זקן אמיתי. גידלת אותו.‬
‫בן, תחשוב לרגע. תחשוב.‬
‫איך יכולתי?‬ ‫אתה יודע כמה זמן לוקח לגדל אחד?‬
‫ולמה הוא אפור, אם השיער שלי לא אפור?‬
‫אבל פיית השיניים היא…‬
‫לא אמיתית. אתה גדול מספיק כדי לדעת את זה.‬
‫ואין סנטה קלאוס, אין אלפים?‬
‫לא, סליחה.‬
‫אז איך יכולת לראות את המזחלת של סנטה?‬
‫אני לא.‬
‫אבל אמרת…‬ ‫-המצאתי את זה.‬
‫אני עומד להשתגע…‬
‫דויד, אני זקוק לעזרתך. בוא הנה.‬
‫אני אעצום עיניים,‬
‫אספור עד שלוש, ואתה תמשוך את הזקן‬ ‫הכי חזק שאתה יכול, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם אלף עשה את זה…‬ ‫-אין זמן לדיונים, דויד.‬
‫בספירה לשלוש. מוכן? אחת, שתיים, שלוש!‬
‫אתה רוצה להוריד לי את הראש?‬ ‫-למה אתה משקר?‬
‫ראית את המזחלת.‬ ‫-פיוטרק!‬
‫כאן.‬
‫מה…‬
‫קנית את האטריות?‬
‫בתיק הזה. ארבע חבילות.‬
‫כן? אני רואה רק שוקולדים.‬ ‫תיק מלא. כולם בצורת אלפים.‬
‫כדאי שאדאג לגביך?‬
‫אולי מישהו לקח לי את התיק?‬
‫כמה אצבעות?‬ ‫-ארבע?‬
‫אתה לא בטוח?‬
‫גנב לקח גם את התחפושת של דויד להצגה?‬
‫יש בעיה עם התחפושת?‬
‫בסדר.‬
‫מה? היא שמה מנעול על המקרר?‬
‫כדי שלא אוכל לאכול עדיין אוכל של החג.‬
‫ואז זה יהיה,‬ ‫"תאכל, סטפן, תאכל. שלא יתבזבז.‬
‫הכנתי את זה בשבילך."‬
‫כל שנה.‬
‫אם לא תמות מרעב, תחלה מאכילת יתר.‬
‫אתה לא יכול לבלות את החגים איך שבא לך?‬
‫איך שבא לי?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צוחק?‬
‫אתה יודע מה הייתי רוצה לעשות?‬
‫לא. רק סנטה יכול לגשת למשאלות של אנשים.‬
‫סנטה?‬
‫לא.‬
‫בסדר. אם סנטה היה אמיתי,‬
‫לא הייתי יושב כאן, אלא על סירה.‬
‫סירה קטנה, רק לאדם אחד. בלי משפחה.‬
‫ופשוט הייתי דג. לבד.‬
‫הייתי חולק בירה עם עצמי‬
‫ונהנה מהשלווה.‬
‫זאת המשאלה שלך, כן?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫סטפן!‬
‫סליחה, אדוני. ראית…‬
‫הלו. סטפן, איפה אתה?‬
‫יקירה…‬ ‫-שוב נעלת את עצמך בשירותים?‬
‫לא. יותר גרוע. הרבה יותר גרוע!‬
‫היית אמור לחכות פה.‬ ‫-אני לוקח את הסירה חזרה!‬
‫תפסת משהו?‬ ‫-תוכל לעזור לי?‬
‫יופי של סירה.‬
‫תודה.‬
‫רוצה אותה בתמורה למעיל שלך?‬ ‫-השתגעת?‬
‫סירה תמורת מעיל!‬
‫קח אותו!‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כמו שלא הייתי בחיי.‬
‫אדוני!‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫כמה?‬
‫ארבעים. ועדיין יורד.‬
‫הוא יצא מדעתו.‬
‫אלברט, אל תעשה את זה.‬ ‫זה לא רעיון טוב.‬
‫הוא רוצה לתת לכמה חבר'ה מכונית.‬
‫עדיף ממגהץ.‬
‫מה זאת אומרת? את רצית מגהץ.‬
‫ציינתי את זה פעם אחת, לפני 134 שנה.‬ ‫מאז, אני כל הזמן מקבלת מגהצים.‬
‫היית צריכה להגיד לי.‬
‫חשבת שאני צריכה 134 מגהצים?‬ ‫מותק, איפה אני אמורה לשים אותם?‬
‫חייבים לדבר על זה עכשיו?‬
‫מה? לא, אני לא רוצה אותה.‬ ‫-מה אתה מנסה לעשות?‬
‫רצית מטבע בשביל כרטיס נסיעה הביתה.‬ ‫מכונית תהיה מהירה יותר.‬
‫בוגוש, תרביץ לו.‬
‫רגע. מה אם הוא שוטר?‬ ‫תראה את האוזניים שלו.‬
‫אני לא שוטר, אני אלף.‬
‫מאיפה הרמת את זה?‬
‫זימנתי את זה בקסם.‬
‫ולמה לא מטבע בשביל כרטיס?‬
‫אני לא יודע לעשות קסמי כסף.‬
‫רגע.‬
‫היי! השתגעת?‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אולי כדאי שנצא לסיבוב?‬
‫היי, תראו! לאן הוא הלך?‬
‫אמרתי לך להרביץ לו.‬
‫כן, אמרת.‬ ‫-מה נעשה עם זה?‬
‫ניתן את זה מתנה.‬
‫לכנסייה.‬
‫וואו. זה ממש הבית של סבא וסבתא.‬
‫אני רוצה להתנצל. לא הייתי צריך להתעצבן.‬
‫אני מבטיח שלא אעשה זאת שוב לעולם.‬ ‫רק תגיד לי את האמת.‬
‫מי זה היה?‬
‫אתה כבר ילד גדול.‬ ‫אני חושב שאתה צריך לדעת משהו.‬
‫אין סנטה קלאוס. או אלפים.‬
‫אז אין ערב חג המולד השנה?‬
‫מה? לא. למה שלא יהיה?‬
‫ערב חג המולד בלי סנטה ובלי אלפים?‬
‫אל תדאג, אתה תקבל מתנות.‬
‫העניין בחג המולד הוא לא המתנות.‬ ‫אמרת לי את זה בעצמך.‬
‫יש עוד דבר אחד. זה לא טוב.‬
‫אני לא יודע איך, אבל עשיתי טעות.‬
‫בשביל ההצגה מחר, קניתי לך…‬ ‫תחפושת של ארנב.‬
‫חייט הקסם לא טועה.‬
‫אין חייט קסם. דויד, קניתי לך את התחפושת.‬
‫חייט הקסם תמיד הכין לי‬ ‫את התחפושות הכי יפות.‬
‫לא. אימא ואני הכנו את התחפושות.‬
‫פשוט לא היה לנו זמן השנה.‬
‫טוב, אל תישאר ער עד מאוחר.‬
‫אני לא יודעת,‬ ‫אני מריחה את האיילים בכל מקום.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מתקן את החימום.‬
‫אתה עושה את זה עכשיו?‬
‫אלברט איננו ופתאום אתה שיפוצניק?‬ ‫אתה צריך ללכת לשם.‬
‫לאן?‬ ‫-אתה יודע, עולם בני האדם.‬
‫את לא רואה שאני עסוק? לא?‬
‫אם לא אתקן את זה, נקפא למוות!‬
‫מה קורה אם אלף מאבד את רוח החג?‬
‫הוא יהפוך לצעצוע. הוא יקטן יותר ויותר‬
‫עד שהוא ייעלם.‬
‫אני לא יכול להתחלק לשניים.‬
‫אבל…‬
‫מה עכשיו? תתקן את זה מייד!‬
‫אני שונא להשתמש בקסם.‬ ‫-מחר בבוקר אנחנו יוצאים לעולם בני האדם.‬
‫איך ידעת?‬ ‫-ידעתי מה?‬
‫מה עשיתי עכשיו?‬
‫אני אוהבת את פרצוף הפוקר הזה.‬
‫מה זה?‬
‫זה כתב היד שלי.‬ ‫-מה אתה אומר.‬
‫איך אני יכולה לפתוח את זה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫יש בפנים מפה, נכון?‬ ‫-איזו מפה?‬
‫אבא שלי תמיד נתן לי מפה,‬ ‫ואז הייתי צריכה למצוא אוצר.‬
‫אלוהים. איזה אוצר?‬
‫האוצר של הפיראטים!‬
‫אל תעמיד פנים שאתה לא יודע מה יש בפנים.‬
‫האניה, אני אוהב אותך, אבל…‬
‫הנה המפה!‬
‫איך אפשר לפתוח אותה?‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫להגיד מה?‬ ‫-את מה שאמרת.‬
‫תגיד את זה.‬ ‫-אמרתי שאני אוהב אותך, אבל…‬
‫אתה האיש הכי נהדר, הכי נפלא,‬
‫הכי קסום שאי פעם פגשתי.‬
‫וגם אני אוהבת אותך מאוד.‬
‫חשבתי שאולי כדאי שנתחיל לייצר פחם שוב.‬
‫אולי זה קצת שנוי במחלוקת בימינו,‬
‫אבל זה נהג לעבוד בסדר גמור.‬
‫די. אתה לא יכול לתת למישהו גוש פחם.‬
‫אני יכול!‬ ‫את צריכה לראות מה אנשים נותנים זה לזה.‬
‫מגיע להם לקבל פחם.‬
‫חוץ מזה, ראית איך הם מתייחסים לאלברט.‬
‫מכל האלפים שאני מכירה,‬ ‫לאלברט יש את האגו הכי גדול.‬
‫מאז שהוא נהיה מצליח, אכפת לו רק מעצמו.‬
‫אבל הוא מנסה. נותן מתנות…‬
‫ולמה? כי הוא רוצה שיאהבו אותו.‬ ‫זה לא עוזר לרוח החג.‬
‫עכשיו את מומחית רוח חג?‬
‫לידיעתך, כן.‬ ‫כדי להרגיש את רוח החג, צריך לאהוב.‬
‫לאהוב את מי? אנשים? את יודעת איך הם.‬
‫הם עושים מלחמות, הורסים את הטבע.‬
‫הם רואים את סנטה ומכים אותו עם אגרטל!‬
‫לך לישון.‬
‫המחשבה על זה גורמת לי לרעוד בכל הגוף…‬
‫תישן. מחר יש לנו מסע ארוך לפנינו.‬
‫זה היה טיפשי מצידי. סליחה.‬
‫אני כל כך לחוצה.‬
‫שכחנו איך לחלום, איך ליהנות,‬ ‫והפכנו להיות כל כך…‬
‫משעממים. כל כך רגילים.‬
‫זה נהדר שקנית את מערכת התופים.‬
‫עץ אורן, אשוחית, גדר קטנה…‬
‫ציירת הכול לפרטי פרטים.‬
‫מה החבאת שם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫פיוטרק, בוא ניסע מחר להרים,‬ ‫נבקר את ההורים שלי,‬
‫נאחל להם חג מולד שמח.‬
‫יש לי מצגת. ולך יש פגישה.‬
‫שיט.‬
‫אף אחד לא ילך להצגה של דויד.‬
‫בשביל מה עברנו לוורשה?‬
‫את רצית. בשביל העבודה.‬
‫עבודה. עבדנו גם שם.‬
‫זה לא שילם את המשכנתא.‬ ‫-משכנתא? בשביל מה?‬
‫כדי שנוכל לעבור לוורשה.‬
‫זה קצת טיפשי, לא?‬
‫רצית להיות קרובה לאופרה.‬
‫פיוטרק…‬
‫מה קורה? הזקן צומח בחזרה?‬
‫לא.‬
‫נראית נהדר עם הזקן הזה.‬
‫כן?‬
‫תודה.‬
‫נהדר. עכשיו הכתר והשרביט.‬
‫שנוריד לו את האוזניים?‬
‫לא, אין צורך.‬
‫אם אתה לא רוצה ללכת להצגה,‬
‫אין שום בעיה. אני אכתוב לך פתק.‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫הוא רוצה ללכת.‬
‫תהיה הצגה בשנה הבאה.‬
‫אבל התחפושת שלי נוצרה על ידי חייט קסם.‬
‫נכון! אותו אחד‬ ‫שהכין את הבגדים של המלך מתיא.‬
‫ואתה נראה… אתה נראה נפלא!‬
‫אתה מיוחד ואתה יחיד במינך.‬
‫אימא אוהבת אותך כל כך. מחזיקה לך אצבעות.‬
‫תודה לאבא על התחפושת הנהדרת.‬
‫תודה, אבא.‬
‫אין בעיה. אתה יכול לחכות במכונית?‬
‫לך. אני כבר בא.‬
‫תשמור על אוזניים מורמות!‬
‫אני אקח את זה.‬
‫את רוצה שיצחקו עליו?‬ ‫-כל עוד הוא מאמין, זה בסדר.‬
‫את יודעת איך ילדים מתנהגים.‬ ‫-אוי, פיוטרק. כבר היה כל כך נחמד.‬
‫אתה כזה מבאס שוב.‬
‫אולי באמת חייט קסם הכין אותה.‬ ‫-נכון. הבן של סנטה ופיית השיניים.‬
‫שמור על עצמך, אבא.‬
‫למה שלא תבוא איתי לעבודה?‬
‫אכין לך שוקו חם עם הרבה קצפת,‬ ‫בדיוק כמו שאתה אוהב.‬
‫לא, אני אהיה בסדר.‬ ‫חייט הקסם ידע מה הוא עושה.‬
‫בן. קניתי את התחפושת הזאת.‬
‫אין חייט קסם.‬
‫אין אלפים.‬
‫ואין קסמים.‬
‫אני לא יודע למה אתה אומר את זה,‬ ‫אבל אני אוהב אותך בכל מקרה.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, ילד חדש. זה החג הלא נכון.‬
‫אוזניים מגניבות. גם אני רוצה זוג.‬
‫קורע!‬
‫ממשפן מצחיק.‬
‫לא הייתה תחפושת של כבש?‬ ‫היית נראה מהה-טומטם.‬
‫הוא לא צריך תחפושת בשביל זה.‬
‫ילדים, תפסיקו. זה מספיק.‬ ‫אנחנו עומדים להתחיל.‬
‫מוכנים?‬
‫זאת התחפושת שלך?‬
‫"אנחנו האורחים העליזים שלכם‬ ‫היי, מזמרים"‬
‫אנחנו נושאים חדשות טובות.‬ ‫תפיצו אותן בכל העולם.‬
‫אין בעיה. אנחנו יכולים.‬ ‫-אבל איך?‬
‫שלושת המלכים באים. תראו, הנה הם!‬
‫ברוכים הבאים, מלכים, שליטים דגולים.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫למה להוד מעלתך יש אוזניים גדולות כאלה?‬
‫כדי לשמוע טוב יותר, אני מניח.‬ ‫והזנב? אין ספק ש…‬
‫חייט הקסם הכין את התחפושת הזאת!‬
‫איפה הוא?‬
‫אמרתי לו שלוש פעמים,‬ ‫אנחנו מציגים בול ב-12.‬
‫אמרתי או לא אמרתי?‬ ‫-אמרת.‬
‫המכונית שלו כאן.‬ ‫-אז מה? המכונית שלו לא מציגה.‬
‫אולי הוא צריך היה…‬ ‫-לעשות מה?‬
‫לבזבז את הזמן של הלקוח שלנו?‬ ‫-להשתמש בשירותים.‬
‫אני אפטר אותו. הלך עליו.‬
‫מר קוסמלה!‬
‫אני ממש מצטער, בוס.‬
‫אתמול מישהו שם לי משהו על הסנטר.‬
‫חומר לגידול זקן, אני מניח.‬
‫משהו חזק… אי אפשר להסיר…‬
‫כלומר, אפשר, אבל… אז זה מתחיל שוב…‬
‫אני יודע איך זה נשמע. אני אתפטר בבוקר.‬
‫הבחור הזה…‬ ‫-איזה בחור?‬
‫זה ש…‬ ‫-כן.‬
‫זה. יש לו משהו בשביל הראש?‬
‫כלומר… למוח?‬
‫לא. בשביל קרחת.‬
‫אני חושב…‬ ‫-בסדר.‬
‫תגלח את זה. מהר. נדבר אחרי הפגישה.‬
‫תודה על העזרה שלך.‬
‫אין בעד מה. בשביל זה יש חברים.‬
‫לא חשבתי שתחזור.‬
‫הרבה אנשים אוהבים וצריכים אותך.‬
‫אני לא בטוח. זה שונה בעולם שלי.‬
‫הייתי אלף השנה חמש פעמים ברציפות,‬ ‫היית מאמין?‬
‫הם יכולים להסתדר בלעדיך?‬
‫אני בספק. אתה באמת מחבב אותי?‬
‫בטח. מאוד. כולם מחבבים אותך.‬
‫"כולם מחבבים אותך."‬
‫מה אפשר לתת לך כדי שתחבב אותי יותר מאחרים?‬
‫לא נראה לי ששום דבר נוסף.‬
‫אנחנו לא מתקדמים.‬
‫בטח יש משהו. אני לא יודע…‬
‫אני רק רוצה לבלות איתך זמן.‬ ‫להיות ביחד זה מספיק.‬
‫אתה קצת מוזר.‬
‫אימא אומרת שאני לא מוזר, רק מיוחד.‬
‫למה אתה מתכונן, לנשף? קלאוס!‬
‫יקירתי, תבדקי על הדויד הזה בשבילי.‬ ‫-מה אתה חושב שאני עושה?‬
‫דויד קוסמלה. קוסמלה, דויד…‬
‫הנה!‬ ‫-ו?‬
‫הוא כתב שהוא רוצה שהכלב של השכן שלו ימות.‬
‫רואה? ככה זה אנשים.‬
‫לא, רגע. זה לא הוא.‬
‫"קוסמלה, דויד. שלוש קופסאות סיגרים."‬
‫סיגרים? הוא רק בן 11!‬
‫לא, רגע. דייוויד קוסמלה,‬
‫ניו ג'רזי, בן 64. מה אתה לובש?‬
‫מה? זו תחפושת.‬
‫אני לא יכול ללכת לשם בתור סנטה.‬ ‫-למה לא?‬
‫כדי שיכו לי בראש עם אגרטל?‬
‫תני לי את זה. בואי נראה.‬
‫קוסמלה…‬
‫תראי את זה.‬ ‫-מה הוא כתב?‬
‫הכול מוכן, בוס.‬
‫הו הו!‬
‫מזויף!‬
‫תודה.‬
‫תראה!‬
‫מוצא חן בעיניך?‬ ‫-מאוד.‬
‫הו הו הו! חג שמח!‬
‫הוא ב-16 אחוז.‬ ‫-לעזאזל. קדימה!‬
‫אל תגידי "לעזאזל", את אשתו של סנטה!‬
‫ולא של השרברב?‬
‫בוס, אתה מבין באינסטלציה?‬
‫זה משהו שהוא מבין בו היטב.‬
‫הוא תמיד רצה להיות שרברב.‬ ‫-באמת?‬
‫זה תחביב. מאז שהמציאו את הצנרת, כמובן.‬
‫טוב, בואו נתכונן.‬
‫יש לך חום?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אתה לא מרגיש טוב?‬
‫רוח החג שלי מתמעטת.‬
‫אבל למה?‬
‫כי רציתי לבלות איתך חג מולד אמיתי.‬
‫אמרת שאתה מחבב אותי, שהתגעגעת.‬ ‫-אני מאוד מחבב אותך.‬
‫כשרוח החג תיעלם, אני אהפוך לצעצוע ואיעלם.‬
‫רגע, אני אחשוב על משהו!‬
‫אולי אבא יעזור לנו?‬
‫כן, זהו זה.‬
‫הוא אהב את מערכת התופים, כן?‬ ‫-כן!‬
‫מאוד. כן. מאוד.‬
‫אמרת שהוא מרגיש את הקסם,‬
‫אבל כשפגשתי אותו, הוא לא נראה מאושר.‬
‫כי… טוב, הרבה מהזמן אבא לא נראה מאושר.‬
‫אבל הוא יודע איך להיות מאושר.‬
‫נהדר. אני כבר מרגיש יותר טוב.‬
‫אבא שלך הוא התקווה שלנו.‬
‫בוס, כדאי שננחת במרכז העיר?‬
‫השתגעת? הם יזהו אותנו.‬
‫אז איפה?‬ ‫-נעשה קפיצת ארובות.‬
‫לא, קלאוס.‬ ‫אני לא קופצת בין ארובות. אין סיכוי.‬
‫אני אומר לך,‬ ‫ארובה היא הדרך הבטוחה ביותר. סמכי עליי.‬
‫בבקשה, קלאוס. קלאוס!‬
‫איפה הוא?‬
‫נראה שהוא קפץ.‬ ‫-אני רואה שהוא קפץ!‬
‫שרברב בארובה. איזה עולם.‬
‫הוא יוציא אותי מדעתי.‬
‫בסדר.‬
‫השכרת סנטה. כן?‬
‫אתה יודע למה אוכל להשיג לך למחר?‬
‫תתקשרי אחרי חג ההתגלות.‬
‫בשביל מה כל הצעקות האלה?‬
‫קצת נימוסים! רוצה סנטה בחג המולד?‬ ‫אין לנו מספיק כוח אדם.‬
‫אאוץ'!‬
‫ואתה. מאיפה צצת?‬
‫אני…‬ ‫-אני רואה! יש לי עיניים!‬
‫לבוש כמו שרברב.‬
‫זה ערב חג המולד, לא יום שני הרטוב! שם?‬
‫קלאוס.‬ ‫-קלאוס. איפה התחפושת?‬
‫הזקן בסדר. כובע?‬
‫-הנה.‬ ‫-אלוהים. מי שכר אותך לעבודה הזאת?‬
‫אתה לא מתאים להיות סנטה.‬ ‫-הו הו…‬
‫"הו הו" לא יעזור.‬ ‫תיכנס לשם ושים את תחפושת הורדוס.‬
‫אבל הורדוס היה יותר נמוך…‬ ‫-סלחי לי.‬
‫סליחה. זה בעלי. הוא שרברב.‬
‫הזמנת אחד?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו הולכים.‬ ‫-לא כל כך מהר. מה עם הזקן?‬
‫ראית פעם שרברב הגון בלי זקן?‬
‫קדימה, מותק.‬
‫רגע!‬
‫אם הייתה לך תחפושת של סנטה,‬ ‫אף אחד לא היה בוהה בנו.‬
‫זה זקן של החברה! תחזיר אותו!‬
‫במה אתם בוהים? לכו לעבוד!‬ ‫-בסדר.‬
‫נהדר. מישהו גונב לנו את העץ‬ ‫ואתה מזמין אותו לבקר, כן?‬
‫רגע…‬ ‫-לא. מה "רגע"?‬
‫חכה רגע…‬
‫האניה, כמעט פיטרו אותי בגלל הזקן הזה.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אבל אני שיניתי את העץ.‬
‫שינית איך?‬
‫הפכתי אותו למערכת תופים.‬
‫אלברט חף מפשע.‬
‫והוא לא אלף.‬
‫תפסיק לשקר.‬ ‫-תן לו לדבר.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫מצאתי לחש קסם באינטרנט ו…‬
‫זה עבד.‬
‫וזה לא יקרה שוב לעולם. אני מבטיח.‬
‫דויד, בבקשה.‬
‫אין אלפים, אין לחשי קסם…‬
‫רגע, מספיק. רבותיי!‬ ‫קודם כל, מי זה החבר הזה?‬
‫אין לו לאן ללכת בערב חג המולד.‬ ‫מסכן, חסר בית.‬
‫אז הוא לקח את העץ?‬
‫הוא לא לקח אותו!‬
‫שמתי אותו בפח וגנבתי את התופים.‬
‫גנבת אותם?‬
‫בטח. השתגעתי וגנבתי אותם מחנות מוזיקה.‬
‫החבר הכריח אותך לעשות את זה?‬
‫לא, הוא חף מפשע. הוא לא ידע על זה כלום.‬
‫ואני שמתי את מגדל השיער על הסנטר של אבא.‬
‫הזמנת מישהו?‬ ‫-לא.‬
‫תקשיב. החבר שלך, הוא אלף?‬
‫מה? אימא!‬ ‫-אתה יכול לספר לי.‬
‫רק בחור. יתום.‬
‫הדירה שלו נשרפה.‬ ‫הוא איבד את המפתחות. אין לו חשמל.‬
‫הוא נווד בודד טיפוסי,‬
‫מהסוג שבשבילו תמיד היה לנו‬ ‫כיסא נוסף בשולחן.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום. הנה.‬
‫זה מה שדויד עשה לבן שלי.‬
‫משך לו באוזן.‬ ‫-דחף אותי.‬
‫מותק, דחיפה לא הייתה מותחת את האוזניים.‬
‫הוא היה צריך למשוך חזק.‬
‫אני לא משחררת מזה.‬
‫חבורות, שריטות, כן.‬ ‫כולנו היינו ילדים קטנים פעם.‬
‫אבל למתוח את האוזן של מישהו?‬
‫טה-דה! מוצא חן בעיניך?‬ ‫-אתה חייב לברוח.‬
‫למה? אמרת להם שאני אלף מהקוטב הצפוני?‬
‫פישלתי, אתה מבין?‬
‫אתה יכול לעזור לי?‬
‫אבא רוצה עוד מערכת תופים?‬
‫לא! הוא הלך למשטרה‬ ‫ואימא עלולה להגיע לפה בכל רגע.‬
‫זה לא כזה גבוה, אתה תצליח.‬
‫כן. לאן אלך? אתה החבר היחיד שלי.‬ ‫-כולם אוהבים אותך!‬
‫אף אחד לא! אתה יודע איזה גרועים הם אנשים?‬
‫אז לך לקוטב הצפוני.‬ ‫-אני לא יכול, לא נשארה לי רוח חג.‬
‫אבל אתה האלף הכי טוב שיש!‬
‫הייתי האלף הכי טוב שיש. אאוץ'.‬
‫הרשיתי לעצמי לצייר את הדיוקן הזה.‬
‫בדיוק. אבל…‬
‫השפם היה מאוזן יותר, והזקן בצורת U.‬
‫בסדר. עכשיו, לגבי האוזניים…‬ ‫-כן?‬
‫אני מציע ללכת ל…‬
‫איך קוראים לרופא אוזניים?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אף אוזן גרון.‬ ‫-אף אוזן גרון.‬
‫לא, קודם כול, האיש הזה שכאן,‬
‫כלומר, לא הוא אלא בנו,‬
‫משך באוזניים של סבק שלי…‬
‫לא, למעשה, זה לא היה הבן שלי,‬ ‫אלא הזר המוזר,‬
‫שהזכרתי כשדיברתי על מערכת התופים.‬
‫בכל אופן, אני ממליץ‬ ‫לפנות למומחה למחלות אף אוזן גרון.‬
‫עכשיו, הזקן.‬
‫תודה. בקשר לזקן,‬
‫הייתי מציע לפנות ל…‬ ‫איך קוראים לרופא זקן?‬
‫את זה אני יודע. דרמטולוג.‬
‫מספרה.‬ ‫-למספרה. לגלב, בעצם.‬
‫אבל במקומך הייתי מחכה עם זה‬
‫עד שהזקן יגדל שוב‬ ‫כי כרגע אני לא רואה בעיה.‬
‫בדיוק! כי גילחתי אותו.‬
‫אבל הוא יצמח שוב. כן. הוא תמיד חוזר.‬
‫ולא לאט לאט, אלא פשוט ככה פתאום!‬
‫וזה ענק! מייד!‬
‫דויד!‬
‫דוידוש?‬
‫פיוטרק…‬
‫אנחנו צריכים להגיע לבית של סבא וסבתא שלי.‬
‫זה לא יעזור. כל רוח החג שלי נעלמה.‬
‫אל תהיה כזה בכיין.‬
‫אתה תזכה לראות ערב חג מולד אמיתי.‬
‫הרגשת קסם החג תחזיר לך את רוח החג.‬
‫אילו רק יכולתי לזמן הליקופטר בקסם,‬
‫או מטוס עם המראה ורטיקלית ויכולת נחיתה.‬
‫אז תעשה את זה.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫רואה? אנחנו חייבים לעשות מה שאנשים עושים.‬
‫בוא.‬ ‫-לאן?‬
‫קדימה, נתפוס טרמפ.‬
‫"הורים יקרים‬ ‫, אני חייב לעזור לאלברט האלף.‬
‫אני הולך לחפש ערב חג מולד אמיתי.‬ ‫אל תדאגו. דויד."‬
‫זו אשמתי. אני זה שסיפר לו את השטויות האלה.‬
‫זו אשמתך שלא הקשבת לו.‬ ‫הוא חכם, הגיוני. אם הוא אמר…‬
‫האניה, אלפים לא קיימים!‬
‫בסדר. אבל אנחנו צריכים להראות לו‬ ‫שאנחנו סומכים עליו. אפילו לא הקשבת!‬
‫הקשבתי למה? לסיפורים על סנטה?‬
‫הוא האמין לסיפורי הסנטה שלך.‬
‫פיוטרק?‬
‫שוב?‬
‫אני מאמינה לו.‬
‫כן, בטח.‬
‫הו הו.‬
‫אני שרברב.‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל אנחנו מחפשים אלף.‬
‫כלומר… הבן שלנו…‬
‫אומר שהוא אלף כי גם הוא שרברב.‬
‫לפני יומיים הוא נסע לוורשה,‬ ‫ולפי מה שידוע לי…‬
‫איזה זקן יפהפה. בדיוק כמו…‬
‫של שרברב.‬
‫פתיתי שלג השתגעו עליי.‬ ‫שלא לדבר על תינוקות אלפים.‬
‫הייתי אלף השנה חמש פעמים ברציפות.‬
‫במשך חמש שנים! ואתה?‬
‫אלברט, תפסיק לשעמם את האדון.‬ ‫סליחה על החבר שלי.‬
‫אתה בכלל מאמין באלפים?‬
‫מאוד.‬
‫עשיתי כל כך הרבה טוב לאנשים. כל כך הרבה!‬
‫הו! עצור! עצור שם.‬ ‫-מה העניין?‬
‫עזרתי לאיש הזה! שיניתי את חייו! סטפן!‬
‫חייבים לנסוע!‬ ‫-רגע!‬
‫סטפן? מזהה אותי?‬
‫לא.‬ ‫-סטפן!‬
‫סטפן, חכה!‬
‫אל תפחד.‬
‫סטפן!‬
‫היי, שלום! עצור!‬
‫אדוני, חכה!‬
‫אלוהים, די! שלום!‬
‫ממש אסירי תודה.‬
‫נתפוס טרמפ אחר.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫בשביל מה נופפת לי? אם לא היית…‬
‫הכול באשמתך, אתה יודע?‬
‫אלברט הוא הבן שלהם.‬ ‫זה בטח הוא שברח עם דויד.‬
‫בשבילך.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫כולנו מאוד מודאגים. הנה.‬
‫קלאוס, תירגע, יקירי.‬
‫לבעלי הייתה חוויה טראומטית,‬
‫אני חושבת שאני יודעת לאן הם הולכים.‬
‫לאן?‬
‫לסבא וסבתא שלו. בוא נחשוב על זה.‬
‫הוא כתב במכתב שהוא רוצה חג מולד אמיתי.‬
‫החגים הכי נפלאים שלו‬ ‫היו תמיד אצל ההורים שלי.‬
‫זה רחוק?‬ ‫-בהרים.‬
‫הוא שר מזמורים, חלק את הוופל שלו עם החיות.‬
‫ובשנה שעברה, עם בעלי,‬ ‫הוא ראה את המזחלת של סנטה בשמיים.‬
‫לא ראינו כלום, כבר אמרתי לך.‬
‫לא עכשיו.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫רואה, גם הוא לא ראה כלום.‬
‫ראה, לא ראה. צריך להגיע לשם. אבל איך?‬
‫אנחנו צריכים לקחת את ה… אני לא יודע מה.‬
‫המכונית. נשמח לקחת אתכם.‬
‫המכונית. נהדר. הו הו.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫תמשיך להתקדם. אנשים לא מוותרים.‬
‫אני לא אנשים, וקר לי.‬
‫תראה מה אני לובש.‬
‫האם הכול יוצר על ידי חייט קסם?‬
‫כן, זה שאבא שלך מכיר.‬ ‫בן דוד של פיית השיניים.‬
‫בסדר. יהיה לנו ערב חג מולד משלנו.‬
‫חכה פה.‬
‫מייד אחזור.‬
‫האם…‬
‫אלברט הוא אלף?‬
‫כי בעלך לא נראה כמו שרברב.‬
‫אינסטלציה היא התחביב האהוב עליו.‬
‫אבל מבחינה מקצועית…‬
‫הוא מתמחה ב…‬ ‫-משלוחי חג מולד.‬
‫אפשר להגיד.‬
‫כן… זו עבודה קשה.‬
‫פעם בשנה. הרבה זמן פנוי.‬
‫אין לך מושג איך זה עם הבעל בבית כל השנה.‬
‫אינסטלציה היא ברכה.‬
‫אתה סנטה קלאוס?‬
‫אני? לא. מה גורם לך לחשוב כך?‬ ‫-אני מזהה את הזקן.‬
‫גם לו יש זקן.‬
‫אבל הוא שרברב.‬
‫עזבי את האנשים האלה בשקט.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫תודה. חג מולד שמח.‬ ‫-גם לך. בואי.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫מספר חמש, בבקשה.‬
‫מר סנטה!‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תודה.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-זהו.‬
‫אתם מגיעים לעיתים תכופות…‬
‫לכדור הארץ, זאת אומרת?‬
‫ביחד…‬
‫זו הפעם הראשונה מאז 86.‬
‫לפני הספירה.‬
‫בעלי לעיתים קרובות יותר.‬ ‫הוא קצת מפחד, ולכן…‬
‫הארובות, המזחלת הבלתי נראית.‬
‫הוא רגיש.‬
‫אבל חשבתי שהוא באמת אוהב את כל האנשים.‬ ‫במיוחד ילדים קטנים.‬
‫כן, הוא אוהב את כולם. זו הבעיה שלו.‬
‫בלי אהבתו, לא היה קסם חג מולד.‬
‫זה מגיע מהאהבה הגדולה שלו.‬
‫השאלה שלי היא כזו:‬
‫האם זו תערובת מיוחדת‬ ‫שגורמת לצמיחת הזקן הפתאומית?‬
‫אני ממליץ על קרם הדרור.‬
‫זו ציפור.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫אז אלה הגללים?‬
‫גללים, כן. גללים, כמובן.‬
‫אני שואל בשביל הבוס המקריח שלי.‬
‫זה לא קסם.‬
‫לא, לא התכוונתי לקסם.‬
‫לא?‬ ‫-זו המומחיות של אשתי.‬
‫בינינו, בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫לאחרונה היא התחילה להאמין בסנטה.‬
‫כן.‬
‫אתה יכול לעזור לי.‬
‫איך? אני חסר אונים עכשיו.‬
‫אני לא מתכוון לקסם.‬
‫אתה לא יכול לסמוך על קסמים כל החיים.‬
‫זה יהיה קל מדי.‬
‫קל?‬
‫קר לי.‬
‫יהיה חם בקרוב.‬
‫אלברט, תתרכז.‬
‫תדמיין ש…‬
‫לא.‬
‫תעמוד כאן.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫נחלוק ופל חג מולד.‬
‫זה סתם שוקולד.‬
‫זה לא. זה ופל חג מולד.‬
‫אני מאחל לך להיות מאושר.‬
‫ובריא, עשיר ובר מזל עם אהבה.‬
‫וכל מה שתרצה.‬
‫איזה ערב חג מולד נפלא.‬
‫וואו, יש כאן כל כך הרבה אנשים.‬
‫היי, הנה דודה אאורליה.‬
‫ראיתי את הדוד קורנל במסדרון.‬
‫גברת פופיאלק הזקנה מאחורי עץ חג המולד.‬
‫הם מתים, אבל הם תמיד איתנו בערב חג המולד.‬
‫אתה באמת מחבב אותי.‬
‫תאכל. המנה הבאה היא קרפיון. ואז הדייסה.‬
‫וקינוח של פרג.‬
‫ואז נשיר מזמורי חג מולד.‬
‫זוכר? לימדתי אותך.‬
‫"אוי תינוק קטנטן‬
‫כמו כפפה קטנה‬
‫אולי, אולי‬
‫קטן מזה‬
‫נשיר וננגן עבורו‬
‫קטנטן‬
‫נשיר וננגן עבורו‬
‫קטנטן"‬
‫קאשקה! המתוקה שלי חזרה!‬
‫מתוקה…‬
‫מותק, אני כל כך מצטער. תקשיבי.‬
‫לא תאמיני מה עברתי!‬
‫סליחה. אני שבר כלי.‬
‫סליחה, איך אני יכול לצאת מכאן?‬
‫מה? אבטחה!‬
‫תוכלי לעזור לי?‬
‫קלאוס.‬
‫כן?‬ ‫-הזקן.‬
‫אני מבין.‬
‫אני מצטער. אתה בסדר?‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫זה מעבר לגבעה ההיא.‬
‫ארוחת ערב חג מולד אמיתית.‬
‫לא סתם שוקולד.‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫אלברט!‬
‫סבא.‬
‫סבא!‬
‫סבא.‬
‫נכד שלי, מה אתה עושה כאן?‬
‫אבא! פיוטרק, זה דויד!‬
‫כן?‬ ‫-דויד!‬
‫סבא!‬ ‫-נכד שלי.‬
‫דויד!‬
‫הוא לבד.‬
‫אני מבין.‬
‫איפה עץ חג המולד? דבקון?‬ ‫פירוגי? קש מתחת למפה?‬
‫מותק! איפה היית? כל כך דאגתי!‬
‫מה חשבת לעצמך?‬ ‫-אל תצעק עליו!‬
‫אני לא. הוא צעד בכל רחבי פולין!‬
‫דויד!‬
‫חכה!‬ ‫-דוידוש!‬
‫ארוחת הערב מוכנה?‬
‫הדבקון?‬
‫דוידוש, חמוד!‬
‫ופירוגי? קש מתחת למפה?‬
‫עץ חג מולד. דבקון?‬
‫לא.‬ ‫-למה?‬
‫דויד!‬ ‫-דויד!‬
‫אלוהים!‬ ‫-דויד!‬
‫דויד, מותק, איפה אלברט?‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-הו הו.‬
‫אתה כזה קטנטן.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫רגע, איך יכול להיות שאלברט נעלם?‬
‫אנשים לא סתם נעלמים. בואו נתקשר למשטרה.‬
‫כבר הלכת למשטרה.‬
‫את רוצה לשכוח מזה?‬ ‫-לא. רק תירגע, בסדר?‬
‫אלברט… הוא יחזור, זה בטוח.‬
‫אין ארוחת ערב לחג המולד השנה.‬ ‫רק אנחנו כאן.‬
‫לחתוך עץ רק בשביל זוג זקנים יהיה בזבוז.‬
‫אימא, תפסיקי.‬
‫לא, תודה. אנחנו חייבים לרוץ.‬
‫יש עבודה לעשות.‬ ‫-עבודה? זה ערב חג המולד.‬
‫חלק מאיתנו צריכים לעבוד, כן?‬
‫תעשו משהו!‬
‫אבא, תביא את הדבקון!‬
‫סבתא, תכיני פירוגי!‬
‫דויד…‬ ‫-בואו נחגוג את החג! קדימה!‬
‫אתה כמעט… תפסיק להסתובב. דויד!‬
‫פיוטרק, חכה.‬
‫אתה חייב לבטוח בו.‬
‫גברת קלאוס ומר קלאוס.‬
‫אתם לא יכולים פשוט לנטוש את אלברט.‬
‫הוא כבר איננו.‬
‫מי איננו?‬
‫האלף.‬
‫אתה לא רואה שזה סנטה קלאוס?‬
‫מה? אימא, באמת. הוא שרברב.‬
‫במקרה קוראים לו קלאוס.‬ ‫ולך קוראים… סליחה, שכחתי.‬
‫גברת קלאוס.‬ ‫-גברת קלאוס, אשת השרברב.‬
‫בטח. עץ כבד.‬
‫אלברט!‬
‫אני לא רוצה לעזוב אותך.‬
‫אני לא רוצה שתעזוב. אבל…‬
‫ילדים אחרים מחכים למתנות שלהם.‬
‫מתנות הן לא כל כך חשובות.‬
‫אתה תנופף לי?‬
‫הו הו! אלברט!‬
‫אתה… אתה!‬
‫קלאוס…‬
‫אלברט! איפה היית?‬
‫אה, אז מר אלברט פשוט הלך לאיבוד.‬
‫ידעתי שהוא יחזור.‬ ‫-הוא כל כך יפה!‬
‫גם אני יכול לסדר ככה את האוזניים. תראי.‬
‫טוב, אני רוצה להודות לכולכם. מאוד.‬
‫לכן יש דבר כזה…‬
‫אולי לא, כי אחרי הכול… אני לא יודע.‬
‫קלאוס, פשוט תגיד את זה כבר.‬
‫אבל אני…‬
‫לא חשבתי שאגיד את זה,‬ ‫אבל אשתי מכינה עוגת גבינה נהדרת.‬
‫קלאוס…‬ ‫-אני יודע על מה אני מדבר.‬
‫לכן אולי תרצו כולכם… יום אחד…‬
‫לבקר אותנו.‬
‫אולי אחרי חג המולד.‬ ‫-נשמח לארח אתכם.‬
‫בעלי ישלח מזחלת.‬ ‫-כן.‬
‫מה? מזחלת!‬
‫איפה אתם גרים?‬
‫לא רחוק.‬ ‫-בוקובינה?‬
‫תפסיק.‬
‫הם גרים איפה שהם גרים. למה לשאול?‬
‫מתוך דאגה.‬ ‫-אוי, מותק.‬
‫כתבת מכתב לסנטה?‬
‫בנובמבר.‬
‫אני אמסור את המתנה שלך באופן אישי.‬
‫כדאי שתספר איך קיבלת את רוח החג שלך בחזרה.‬
‫הודות לך!‬
‫כלומר, הודות לעצמי,‬ ‫אבל בעצם הודות ל… כלומר…‬
‫אני מנסה להגיד ש…‬ ‫-אלברט, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫אנחנו חייבים. אז…‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫יום אחד אספר לך הכול.‬
‫אני חייב ללכת. ביי.‬
‫הו הו!‬ ‫-הו הו!‬
‫הו הו…‬
‫בואו כבר, בואו נכין הכול!‬
‫בסדר.‬
‫מה, הם לא נשארים?‬
‫לא, הם חייבים ללכת.‬
‫כדאי שאתן להם טרמפ.‬
‫האוויר הצח יעשה להם טוב.‬
‫אוויר צח? מה אם הם ילכו לאיבוד שוב?‬
‫זהירות על הראש. בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫אבל הם אינם.‬
‫כמובן שהם אינם.‬
‫שלום?‬
‫האניה, קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תחזרו בקרוב, בסדר?‬
‫אני יכול? פעם אחרונה.‬
‫לא! עשית מספיק.‬
‫אבל… זו מתנה להאניה.‬ ‫-לא.‬
‫קדימה.‬
‫עכשיו אפשר לנסוע? בבקשה.‬ ‫-וגם בשביל דויד.‬
‫הוא עשה כל כך הרבה בשבילי‬ ‫ולא נתתי לו כלום.‬
‫כן נתת. קדימה!‬
‫לא. כל הזמן שאלתי,‬ ‫אבל הוא אמר שיש לו הכול.‬
‫הוא קיבל את המתנה שלו קודם.‬ ‫-כן.‬
‫איזו מתנה?‬ ‫-הוא כתב… אפשר לספר לו?‬
‫במכתב שלו לסנטה,‬
‫הוא כתב שהמשאלה הגדולה ביותר שלו היא לפגוש‬
‫אלף.‬
‫אז? מה עכשיו? קדימה!‬
‫אלוהים.‬
‫מצחיק מאוד. כל כך מצחיק. מצחיק.‬
‫טוב, עכשיו 46 צעדים קדימה.‬ ‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫אולי לא כדאי שנלך לשם.‬
‫ההורים שלך מחכים.‬ ‫-בחייך.‬
‫כמה?‬ ‫-עשרים ואחת.‬
‫עשרים ושתיים, 23, 24…‬
‫זה נפלא!‬
‫עשרים ושש, 27…‬
‫האניה! שניכם. הייתי שמח שהמתנה תהיה שם.‬
‫למרבה הצער, היא לא, בגלל ש…‬ ‫שכחתי להביא אותה מוורשה.‬
‫באמת? אבא כזה תכסיסן קטן.‬
‫הוא עובד עלינו.‬ ‫-מה?‬
‫טוב, רגע. כמה? 30? 31, 32, 33, 34, 35…‬
‫שלוש אשוחיות…‬
‫"סיבוב וקפיצה."‬
‫זה חייב להיות פה.‬
‫בדקתי. שום דבר. קדימה.‬
‫הנה.‬
‫"להאניה היקרה."‬
‫זה כתב היד שלך.‬
‫אולי זה כתב היד שלי אבל… כן, זה שלי.‬
‫אבל איך…‬
‫חולץ גרעיני דובדבנים.‬
‫כן.‬
‫אתה האיש הכי נהדר והכי נפלא‬ ‫ואני אוהבת אותך כל כך.‬
‫ואני גם אוהבת את סנטה.‬
‫אתה האבא הכי נהדר והכי קסום בעולם!‬
‫חולץ גרעיני דובדבנים!‬
‫איפה אתם, פרחחים קטנים?‬
‫ירז'י, מה אתה עושה?‬
‫מאכיל את הדרורים.‬ ‫-יצאת מדעתך?‬
‫הם יעשו קקי בכל מקום!‬
‫שיעשו קקי. זה ערב חג המולד. זמן לחלוק.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫העניין הוא קרבה בין אנשים.‬ ‫בלי זה, אין חג מולד.‬
‫זהו, זה כל הסיפור. שום מתנה לא תעזור.‬
‫איך החזרת את רוח החג שלך? דויד עזר לך?‬
‫עשיתי את זה בעצמי.‬
‫לא ייתכן.‬ ‫-זו הדרך היחידה.‬
‫חשבתי שמישהו יעזור.‬ ‫כל הזמן נתתי מתנות. כלום.‬
‫דויד אהב אותי, אבל רוח החג…‬
‫הייתי צריך לאהוב את דויד בחזרה.‬
‫איש לא יכול לעשות את זה בשבילך.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫פשוט הרגשתי את זה.‬
‫הייתה לי מחשבה קטנה. קטנטונת.‬
‫כשאני עצמי הייתי קטנטן.‬
‫כמעט בלתי נראה.‬
‫ואז, המחשבה האחרונה.‬
‫שעכשיו לעולם לא אראה שוב את דויד.‬
‫או אותך. או את גברת קלאוס.‬
‫או…‬
‫אני לא יודע איך עשיתי את זה.‬
‫אבל אני אוהב את כולכם.‬
‫אני אוהב אותך, ארווין.‬ ‫-גם אני אוהב אותך.‬
‫דויד, יקירי.‬
‫אז, כתבת לסנטה שישלח אלף?‬
‫כי רציתי שהוא יעשה נס,‬ ‫כדי שנוכל להיות כולנו יחד.‬
‫ערב חג מולד כזה…‬
‫כלומר, היה די נחמד בוורשה.‬
‫ואבא ניסה.‬
‫אימא גם.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אם אנחנו לא יחד,‬
‫זה לא ערב חג מולד אמיתי.‬
‫ועכשיו יש לי חבר.‬
‫חבר אלף.‬ ‫-ולא אחר מאשר אלברט!‬
‫אין כמו בבית.‬
‫והבית הוא המקום שבו נמצא הלב.‬
‫בואו נשיר.‬
‫"הגיעה עת המזמורים‬
‫זמן לשיר ביחד‬
‫שתי עוגות, שתי עוגות‬ ‫מתחת לסדינים תופחות, בטעמים הן מתמלאות‬
‫שתי עוגות רכות‬
‫נוכל לאכול פרג כל הלילה‬ ‫ביחד מקערה גדולה‬
‫נאכל כל הלילה‬
‫מתחת לעץ בראש מורם‬
‫נקיים ומאובקים‬ ‫חמור ושור‬
‫החתול ממצמץ בעיניו‬ ‫השולחן ערוך‬
‫הכול לבן‬
‫והדבקון, הדבקון‬ ‫צוחק מעל השולחן‬
‫נתנשק תחתיו‬
‫ישו, ישו‬ ‫יש לשטוף מפת שולחן מוכתמת‬
‫עד שהמזמורים ייפסקו‬ ‫חג המולד בא והלך‬
‫בא והלך"‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬