Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VI MÅ HOLDE DE VILDE DYR I SKAK OG PÅ AFSTAND.
VI STILLER DEM SJÆLDENT SPØRGSMÅL,
FORDI VI FRYGTER, AT SVARENE VIL ØDELÆGGE VORES FORESTILLINGER.
"Jeg forsøger at starte en samtale,"
er den simpleste måde at sige det på.
Jeg vil placere en højttaler i havet og tale til hvalen,
og så håber jeg, den svarer.
Hvis det lykkes,
vil det være første gang,
vi aktivt fører en samtale med en pukkelhval.
MENS MICHELLE FORSØGER AT KONTAKTE PUKKELHVALERNE,
FORSØGER EN ANDEN FOSKER AT FINDE UD AF,
HVOR LANGT HVALERNE ER FOBUNDET
GENNEM TID OG RUM.
Folk har studeret pukkelhvalernes sang i 40-50 år.
Men vi ved stadig ikke, hvorfor de synger.
Fugle synger.
Og andre hvaler synger.
Men pukkelhvalernes sang er mere kompleks.
De har rytme.
De timer deres åndedræt.
De bruger rim og gentagelser.
Timevis af mønstre inde i mønstre.
Uden en tydelig begyndelse og slutning.
Jeg tror, pukkelhvalernes sang er kompleks kommunikation
på et niveau, som ikke er set før.
Udover hos os.
Min stedfar var klassisk pianist.
Da han lærte mig at spille klaver,
bad han mig om at spille en tone, lukke øjnene og lytte...
...indtil lyden forsvandt.
Jeg skulle forstå lyden ved at fornemme den.
Det er lettere, når man er på land.
Så indstiller du timeren.
BIOAKKUSTISK LABORATORIUM
Så systemet kommunikerer med boksen?
Det tog ti år at lave forarbejdet,
før vi kunne gå i gang med at lave vores hvalsang.
-Godt. Den fungerer. -Godt.
Ja.
-Fungerer det? -Ja.
-Godt. -Okay.
-Strøm på? -Strøm på.
Ja.
Ja, den bliver svær.
Der er den. Det er sangen.
Det er den sang, vi vil spille.
Eller en af dem.
Den skal justeres en smule.
Ja. Vi kan skrue ned for den.
Måske...
Der er noget, der støjer. Det skal nok justeres.
-Det er støj fra optagelsen. -Javel.
Det stammer fra optagelsen.
Vi har ikke fået renset optagelserne.
Det er godt.
-Der er noget galt. -Ja.
Jeg forsøger jo at narre hvalen.
Det skal ikke være en hemmelighed.
Jeg forsøger at overbevise hvalen om,
at der er en anden hval i havet, som synger.
Vi har brainstormet lidt, og måske har vi en idé...
BIOAKKUSTISK LABORATORIUM
I tidligere eksperimenter kom der mange forkerte lyde med.
Det fungerer sådan her. Halvdelen af verset er den rigtige sang.
Forrige gang lød det som pukkelhvaler på helium.
Og det er rekonstruktionen.
De kunne ikke forstå, de ikke fik svar.
-Det er helt renset. -Støjen er væk.
Her er bølgeformen.
Den blå er inputtet, og den røde er den, vi kan høre.
-Vi hører den røde nu? -Ja.
Og I arbejder kun med signalet?
Så I har ikke problemer med spektrogrammet?
Alle klikkene ville forsvinde.
Det er en god idé.
Det eneste problem er, at hvalsang sjældent er tonal.
Den er svingningsmoduleret.
Og det er korte lyde. Mange af dem er sådan...
De er hverken harmonier eller tonale.
Det var flot.
Det er du god til.
Så det er vigtigt, at det er tydeligt.
-Lad os prøve det. -Ja.
Hvis man kunne lytte til alle hvaler i verden samtidig,
ville de fleste af lydene være kald.
Nogle gange er det serier af lyde, som skifter rækkefølge.
Andre gange er det isolerede lyde.
DRYPKALD
Men de er korte.
SVUPKALD
Og vi ved meget lidt om dem.
KNURREKALD
Men af alle kaldene...
TIPIKALD
...er dette nok det vigtigste.
Wuppet.
Dette kald bruger alle hvalerne, tror vi.
Vi har et gøre med et dyr, som kan lave uendeligt mange kald.
Hvorfor er det kald så unikt?
Hvad er det specielle ved det?
Den bedste måde at undersøge det på
er ved at spille det for en hval og se, hvordan den reagerer.
Det er det projekt, jeg har arbejdet på.
Det var det, jeg kæmpede for, da jeg startede det her som 25-årig.
Og som jeg advokerede for, da jeg begyndte min ph.d.
Jeg skal sørge for, at videnskaben er solid.
Det er det første spæde forsøg på at forstå,
hvordan pukkelhvaler opfatter verden.
Og hvordan de kommunikerer ved hjælp af lyd.
MICHELLE REJSER TIL ALASKA
FOR AT UNDERSØGE, OM PUKKELHVALER BRUGER WUPPET
TIL AT KOMME I KONTAKT MED HINANDEN.
Min mor elskede havet.
Hun drømte om at blive havforsker,
men kvinder var forment adgang på bådene.
Så i stedet blev hun geograf.
Men kærligheden til havet bestod, og hun...
...gav den videre til mig.
ENHED FOR FORSKNING I HAVPATTEDYR
Præcis. Det er vigtigt.
Det er vigtigt at notere, hvis der sker noget usædvanligt.
For det vil springe i øjnene.
Hvis vi opdager forskelle på individniveau,
så notér det.
Forskere har altid troet, at hvalsang udelukkende var parringskald.
Det er et mønster her.
En violin, et bjæf,
og jeg er ret sikker på, det er et wup.
Det er tre perfekte eksempler.
Men mens jeg lyttede til ti års optagelser fra det sydlige Stillehav,
dukkede de samme sange op i bestande, som var mange hundrede km fra hinanden.
Men det er vigtigt med det her mønster.
Først et højt hvin, så en lavere frekvens,
så et højt hvin, og så en lavere frekvens.
Hvis man betragter det som et mønster...
Det gik op for mig, at sangene var mere end bare parringskald.
Der sker små ændringer i sangene.
Så lærer alle hvalerne disse ændringer, og sangen udvikler sig.
Den bliver mere kompleks.
Sangene spreder sig til andre bestande.
Og når det gentager sig,
får vi et billede af, hvordan tusindvis af hvaler lyder.
Det er et kulturelt fænomen.
Fra Australien
spreder det sig til Ny Kaledonien, 1.300 kilometer væk.
Alle hvalerne lærer sangen inden for et par måneder.
Det er uhørt, at dyr kan lære
så lang og kompleks en sang så hurtigt.
Sangene spreder sig altid fra vest til øst
og skaber et kulturelt fællesskab mellem hvalerne.
Jeg forsøger at lave kort over,
hvordan sangene spreder sig i det sydlige Stillehav.
For at finde grænserne.
For at finde ud af, hvor stort fællesskabet er.
ELLEN FORBEREDER EN REJSE TIL FRANSK POLYNESIEN
FOR AT FINDE UD AF, OM HVALERNE DER
SYNGER DEN SANG, HUN HAR FULGT.
ELLENS MAND
-Er det nok? -Det er fint. Ind med det.
Kom, Zin. Hvad er det?
Herop.
Hvad siger du så, Zin?
Er du tilfreds?
Feltarbejde er altid hårdt.
Man er væk fra dem, man elsker.
Men jeg troede...
Det er lykkedes mig at få Matt med.
Men vi fandt ud af, at han bliver søsyg,
så det var ikke en succes.
Husk at slukke for komfuret.
-Jeg ved det! -Kan du se røgen?
Har du åbnet... Ja.
Jeg udløser altid røgalarmen.
-Er du okay? -Ja.
Tak, min ven.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte.
-Uddeleger, Ellen. -Hvad?
Sig, hvad jeg kan gøre.
Okay.
Vil du hente det tøj fra snoren, der er tørt?
Det kan du tro.
Vi kommer ikke til at kunne tale ret meget sammen,
og jeg hader det.
Det er virkelig hårdt.
Og det er nok hårdere for dig end for mig,
for jeg er omgivet af folk.
Og du har noget at give dig til.
I arbejder hele tiden.
Når der er noget, man er meget optaget af,
er det dét, man har lyst til at lave.
Jeg elsker at være i felten.
Det gør mig helt vildt glad, og jeg elsker det.
Jeg ville meget nødig undvære det.
Men det er hårdt at være væk.
Man må prøve at lade være med at tænke på det.
Okay.
Kom her.
Så, så.
DE FØRSTE TO UGER I FELTEN
FÅR MICHELLE ASSISTANCE AF EN FORSKERKOLLEGA
OG EN STUDERENDE
Fire hydrofoner, tjek. Fjernbetjening, tjek.
Fire vandtætte tasker og GPS'er, tjek.
Tracker, tjek. Lille vandtæt taske med båd-GPS, tjek.
iPad, tjek. Det grønne håndklæde er pakket.
Goal Zero-batteri med ladekabler
og et Goal Zero-solpanel er pakket.
-Black Pelican. -Tjek.
Med kamera... Det er der tjek på.
Kameraer, kikkerter, et ekstra kamerabatteri
og AA-batterier er pakket.
Godt. Stor, gul, vandtæt taske, regnjakker, snacks.
FORSKNINGSTUDERENDE
Tjek.
Godt. Højttaler, fire redningsveste.
MARINØKOLOG
-To radioer. -Tjek.
-Vandtætte tasker og vandflasker. -Vand.
Mine er fyldte.
Solcreme.
Nåh ja. Det er på listen.
Det er i tasken. Vi må hellere få noget i ansigtet.
Vi begynder i syd og bevæger os nordpå.
Okay.
Når man befinder sig et sted, som er så smukt, er det let at glemme,
at hvalerne kan kæntre båden.
Og vandet er så koldt, at vi ville dø.
Der er en derude.
Det er helt sikkert.
Jeg har oplevet, at er der gået uger uden synet af en hval.
I år har vi kun en måned til at kortlægge mindst 30.
Godt, hydrofoner, klokken er 10:28 den 11. august.
Dette er dr. Leanna Matthews og dr. Michelle Fournet.
Jeg klapper nu tre gange.
Hver afspilning varer en time.
Under vandet optager vi hvalens lyde med hydrofoner,
mens højttaleren afspiller wupper.
Starter afspilning.
Imens noterer vi alt om hvalens adfærd.
Vi fokuserer på ét dyr ad gangen.
Ved at sammenkæde adfærden ved overfladen med optagelserne under overfladen
får jeg et samlet billede af, hvordan hvalen reagerer på afspilningen.
-Vi starter, når den dukker op. -Ja.
Jeg tror, hun kommer tæt på.
Ja.
Start dataindsamling.
Første observation. Sydvest, 76,2.
Blåst.
Glem det. Det er ikke vores hval.
-Det er ikke vores hval. -Nej.
Blåst. Vest.
50,1.
Blåst. Nordvest.
Dyk. 36,3.
150.
-Det er vores hval. -Ja.
Lidt hvidt på rygfinnen.
-Ja, ikke? -Jo.
Halefinnen beroligede mig. Den anden havde også en sort halefinne.
Ja, jeg var også i tvivl.
-Det er vores. -Det var halefinnen.
-Præcis. -Ja.
Sort halefinne med pletter. Rurer på toppen.
-Nemlig -Ja.
Dataindsamlingen stopper her.
FØRSTE AFSPILNING GENNEMFØRT.
-Kontakt. -Kontakt.
Kontakt.
Må jeg tage den med cheddar?
Selvfølgelig.
Er I skuffede over, vi ikke skal derned?
-Nej. -Okay.
Det er bevidst.
Der er for mange hvaler dernede.
Jeg synes, vi skal holde os væk.
Det kunne blive forvirrende.
ANDEN AFSPILNING
-Det er ikke vores hval. -Korrekt.
Det er ikke vores hval.
-De to er ikke vores. -Korrekt.
Hvad med den, der plasker?
-Ja. -Det er vores.
Første observation. 185,2.
200.
Jeg er ret sikker på, det er vores.
Jeg prøver at finde den med kikkerten.
Blåst.
Syd, 178,5.
-365. Den tættest på? -Ja.
-Det er ikke vores hval. -Ikke vores hval.
Slet den observation.
Der er stor risiko for, at studiet går i vasken.
Logistikken er meget kompliceret.
Når der er mange hvaler, er det svært kun at følge én.
MOOREA FRANSK POLYNESIEN
Det er tanken om, at jeg kan bidrage med ny viden.
At jeg kan skaffe en brik til puslespillet.
Selv når det er hårdt i felten, eller jeg har en dårlig dag,
får det mig ud af sengen hver morgen.
Jeg er en nørdet forsker,
som forsøger at forstå planeten.
Forsøger at forstå planetens dyr,
før de forsvinder.
Du har ikke så stor erfaring med hydrofoner?
-Nej. -Okay.
Den del må ikke blive våd, og den her skal ned under vandet.
PH.D.-STUDERENDE, ZOOMUSIKOLOGI
De kan være lang tid om at starte.
Javel.
Jeg kan høre det.
Det går klart igennem.
Man sætter et stykke tape på,
og så snører man stramt, men ikke for stramt.
-Javel. -Ledningen må ikke kvæles.
Okay.
Og formålet er at reducere støjen fra vandet?
-Er det korrekt? -Ja, lavfrekvensvibrationerne.
Det er en teknik, som er gået i arv fra min vejleders vejleder
til ham, til mig, og nu indfører jeg den her.
Det er den australske teknik.
-Det er perfekt. -Okay.
Nu mangler vi bare hvalerne.
KAPTAJN
Jeg er glad for at se dig.
-Skønt, vi kan sejle ud med dig. -Længe siden.
Ja, alt for længe siden.
Jeg har kun to uger,
og jeg skal have gode optagelser fra forskellige hvaler,
så jeg kan høre deres sang.
Hvad synes du?
Prøv herovre. Lyden er bedre.
Bagefter kan vi prøve derovre.
Det er en god idé.
-Er vi klar? -Ja.
-Rul den ud. Perfekt. -Sådan.
-Vi begynder at lytte nu. -Okay.
Jeg lytter på niveau 95.
Jeg hører antydningen af noget.
Måske.
Det er en akustisk gemmeleg.
Lad os rulle kablet helt ud.
Den er ikke lodret,
og vi skal så langt ned som muligt.
Under overfladen opfanger hvalerne
lyde over mange kilometers afstand.
Men min hydrofons rækkevidde er højst to-tre kilometer.
Jeg stopper nu. Fil 001.
-Det kommer derfra. -Ja.
Hvaler synger uden for revet,
men det dybe hav er så stort,
at båden risikerer at synke, hvis man ikke passer på.
Lad os prøve derovre.
Havet er et vindue, men også en mur.
Vi kan bekræfte, at der bliver sunget,
men lyden er meget svag.
Han er langt ude, og vi kan ikke sejle længere ud, desværre.
5 UD AF 30 AFSPILNINGER GENNEMFØRT 24 DAGE TILBAGE
Ti år i Alaska, og jeg har aldrig set så mange hvaler.
Jeg tror, vi får mere ud af afspilningen, hvis vi laver en scanning.
Lige nu følger vi en enkelt hval
og sender lyde til den,
men den er ikke den eneste, der hører lydene.
Hvilket bevirker, at hvalen ændrer adfærd.
Hvis vi taler sammen på tomandshånd
frem for at tale med en gruppe af mennesker,
deltager vi mere i samtalen.
-Ja. -Og vi er mere opmærksomme.
Vi har svært ved at give slip.
Ja. Vi har brugt ugevis... Jeg har brugt måneder, år...
-Lang tid. -...på at designe den her metode.
-Men når man så går i gang... -Så ændrer det sig.
...og der sker noget uventet...
Det er ligegyldigt, hvor lang tid jeg har brugt.
Hvordan kan vi på den mest elegante måde
være sikre på noget, vi observerer i naturen,
uden at overfortolke det, uden at håbe på det?
I forhold til det spørgsmål...
En scanning er den simpleste måde at måle responsen på en afspilning.
Vild drejning.
Helt vild.
-Jeg tror, vi... -Maggie.
Vi ændrer protokollen.
-Det bliver scanninger. -Kun scanninger?
-Ja. -Ikke andet?
Kun scanninger.
Jeg troede, der kun ville være én hval,
så det gav mening at undersøge en enkelt hvals adfærd.
Men det viser sig, at der er mange hvaler. Det var en overraskelse.
Jeg vil finde ud af,
om hvalerne laver flere wupper,
når jeg udsender et wup.
Derfor er det nødvendigt med scanninger.
Jeg markerer alle de hvaler, jeg kan se.
Hvis hvalerne begynder at lave flere wupper,
når jeg udsender et wup.
så er det meget sandsynligt, at de bruger wupper til at kommunikere.
FØRST AFSPILNING TIL FLERE HVALER
Starter afspilning.
Okay.
Vi sejler den vej for at lægge lidt afstand til den.
Og så vender vi langsomt om.
-Tredive sekunder fra afspilning. -Tak. Tredive sekunder.
En gruppe på fire. 131, 500.
En gruppe på to. 154, 1.000.
145. Gruppe på to.
-Kan du sænke tempoet lidt? -Det er svært.
Afstand, 200.
Gentag lokationen.
142.
Gruppe på to...
230 meter.
185. Enlig hval.
-Gentag venligst. -185. Enlig hval. 230 meter.
180 meter. Enlig hval. 256.
Jeg har en gruppe på fire, 900 meter.
-Hvad var længdegraden? -Det ved jeg ikke.
Lad os starte forfra.
Det går meget hurtigt, og jeg har ikke haft tid til at kigge på det.
Det ved jeg.
Lad os slette dem og starte forfra.
Selvom det var svært, var det lettere.
End at forsøge at følge én hval?
Ja. Se lige der.
Godt. Start dataindsamlingen.
Gruppe på tre, 159.
Jeg vil gerne se os.
-Hvornår startede afspilningen? -11.32.
-Det lyder rigtigt. -Det må være os. Det er lavt.
Men det lyder naturligt.
Ja, det lyder meget realistisk.
Ja.
-Det er ikke os. -Nej.
-Vi er herovre. -Ja.
Jeg tror, wuppet er en slags hilsen.
Måske: "Hej, jeg er..."
Hvilket rejser spørgsmålet:
Hvis hver hval har sit eget wup,
kan de så identificere hinanden?
Det er derfor, jeg afspiller den lyd.
Før man kan indlede en samtale,
hjælper det at præsentere sig selv.
Hvad fandt vi ellers ud af?
Vi ville undersøge, om de wuppede, før vi begyndte at wuppe.
-Det er os. -Og det er os.
Der bliver ikke rigtig wuppet, før vi begyndte at wuppe.
De insisterer på at svare.
Det kan være en tilfældighed.
Der var de igen.
-Leanna. -Hvad så?
-Kom her. -Okay.
-Maggie. Giv os et skub. -Åh gud.
-Vi ramte jorden.
Det knager.
Jeg blander mig udenom.
Jeg vil ikke sagsøges, hvis det går galt.
Jeg tror, vi har ramt jorden.
Jeg står her og dømmer jer.
Så vi kan ikke gynge?
Vi kan prøve at gå derover.
-Klar? -Jeg græder af grin.
Åh gud, jeg tisser i bukserne.
Åh ja, Maggie.
-Forsigtig. -Det virker som en dårlig idé.
-Kan du komme op på den? -Det tror jeg.
Tag fat højere oppe.
Du er nødt til at hoppe.
Hop og saml benene. Åh gud.
Åh nej. Hun rammer træet.
Jeg tager de gode ting herfra med hjem.
Som hvad?
Jeg har ikke internet.
Du har ikke internet derhjemme?
Ikke i mit hus, nej.
Der er meget stille i mit hus.
Jeg er langt væk fra støj,
så når jeg går udenfor, lyder det lidt...
Ja.
Når jeg vågner, er det som at vågne i et telt.
Det er ekstremt svært at komme hjem.
Det tager mange dage at vænne sig
til virkeligheden og den virkelige verden.
Men jeg føler ikke, det er den virkelig verden.
Det her er virkeligheden.
Det her er den virkelige verden.
Ja, men det er ikke den verden, vi lever i.
-Nej. -Så vi skal vænne os
til den hverdag, vi havde, før vi tog afsted.
Og det er svært.
Nogle af de ting, vi gør, er ikke medfødte.
De er tillærte.
De viser, hvem vi er forbundet til.
Og hvor vi hører til.
Vi var et godt team i dag.
Ja.
Vi passede godt på hinanden.
Vi har grinet meget.
Du har ikke brug for en klipning?
Vi kalder det kultur.
De ældste kulturer er ikke menneskelige.
De er fra havet.
I generationer har forskere troet, at de levede alene.
Vi så dem aldrig sammen.
Men de er ikke alene.
For fyrre millioner år siden udviklede deres hjerner sig eksplosivt.
Før vi kunne gå på to ben.
Før vi opdagede, hvordan man laver ild.
Bevidstheden udviklede sig, fordi de blev sociale væsener.
Hjerneregionerne forbundet med selvet og fællesskab
blev mere komplekse end hos andre dyr.
Inklusive vores.
Synssansen og høresansen smeltede sammen.
Pludselig kunne hvalerne se hinanden ved hjælp af lyd.
Hvaler blev i stand til at knytte bånd i mørket.
-En hale. -Hvor... Hale til venstre!
En der og en der.
Optager klokken 13:50.
Vi har en sanger.
Lydene er meget...
Man kan høre alle detaljerne. Det er fedt.
Det er lige, som det skal være. Der har vi den!
Nu holder vi kablet her i en time.
Det her er guld værd.
-Årets højdepunkt. -Ja.
Den sang, vi optog, er anderledes end den, jeg har fulgt.
En ny sang, jeg aldrig har hørt før.
Tyve år med optagelser af hvalsang i det sydlige Stillehav,
og det er første gang, jeg oplever det.
Men jeg tror ikke, lyden er tilfældig.
Sangen har en kompleks struktur og helstøbte temaer.
Måske slutter kortet ikke i Fransk Polynesien.
13 UD AF 30 AFSPILNINGER GENNEMFØRT
20 DAGE TILBAGE
Om en uge skal Leanna og Maggie hjem til deres normale jobs.
Men jeg tror, vi er ved at knække koden.
Efter vi er begyndt at følge flere hvaler i stedet for én,
er det sværeste at vurdere distancer på øjemål.
Så hver morgen øver vi os.
-Min tur. -Okay.
-Jeg... -Du begynder.
Jeg gætter på 114.
-Jeg gættede på 135. -Du har måske ret.
155.
Jeg lå et sted mellem 135 og 180.
Seriøst? Jeg gættede på 90 til 135.
-Okay. -Jeg er langt fra.
-135 til 180. -Jeg gætter på 135 til 180.
Åh nej, bliv der.
Det er 120.
-Vi ligger for højt. -Ja.
Vi overvurderer distancen.
-Klar? -Ja.
-Jeg tætter på 70. -Halvfjerds.
-Mindre end 90. -Femogtres.
-Det var bedre. -Ja.
-Det er varmt i dag. -Det er ubehageligt.
Du er også meget
-fransk-pige-i-felten i dag. -Jaså?
Med den lille knold og klædt i sort.
Det er for at skjule svedpletterne.
Og så jeg kan få hat på.
Funktionel mode.
-Funktionel mode. -Ja.
Jeg har ikke skiftet trøje i seks dage.
Det er fantastisk. Der er så mange hvaler.
Der og der og der og der og der og...
Seriøst?
Leanna. Der siver brændstof ud af tanken.
-Lad os komme hjem. -Ja.
Den virker.
Sådan.
Jeg ved ikke, hvor lækket er,
så det skal jeg finde ud af.
Brændstoftilførslen fungerer fint,
men der er noget galt.
Jeg ved ikke hvad, men jeg arbejder på det.
Okay.
I skal bare vide, at jeg er optaget af det de næste timer.
Jeg er i problemløser-mode, indtil problemet er løst.
-Modtaget. -Godt.
PÅ LEANNA OG MAGGIES SIDSTE DAGE I FELTEN
ER HOLDET IKKE I STAND TIL AT INDSAMLE DATA
GRUNDET DEN DEFEKTE MOTOR
UGE 2
Vi nærmer os tyve minutter.
Blåst.
Der er bevægelse.
Og igen.
Blåst.
-Hvor? -Blåst?
Ja.
Starter optagelsen.
Han synger ikke.
Han synger ikke. Jeg ved det.
Han er lige der, men... Jeg ved det.
-Som at finde en nål i en høstak. -Ja.
Enten synger de, eller også synger de ikke.
MARINØKOLOG
Han siger klokken 16-16:30 i Marina de Vaiare.
-I morgen? -Ja.
Lad os gøre det.
Fire, to...
Jeg sagde bare, at vi ikke har gode optagelser,
men at vi er i gang, og det er god træning.
Og det er den vigtige ende. Det er hydrofonen.
Ja. Og når vi spænder den fast,
vender hydrofonen op og halen ned.
Så der er vægt forneden og en bøje?
Ja. Vi sætter den ud i revet, og der er mange fisk.
-Mange fine kvæk. -Ja.
Dem hører man mange af.
-Der er også knipserejer, men... -Ja.
Så længe der er en sanger i nærheden, skal vi nok høre den.
Jeg gør alt, hvad jeg kan,
for at registrere det, hvis der sker noget usædvanligt.
Okay.
Ja.
Det er den 10. september,
og vi befinder os lige uden for revet ved Moorea.
Hvis nogen finder denne optagelse, tilhører den dr. Ellen Garland
fra St. Andrews Universitet.
Vi placerer hydrofoner på havbunden
i håb om, at en sanger svømmer tæt på.
Jeg giver slip.
Vi kalder vores kommunikation for "sprog."
Vi tror, at det, hvalerne gør, er anderledes.
Under vandet kan lyde bevæge sig rundt om horisonten på en halv time
eller fortone sig på få sekunder og korte afstande.
Lyde ankommer konstant...
...fra forskellige steder og tidspunkter.
Og pukkelhvaler er i stand til at forstå en akustisk verden,
hvor fortiden og nutiden ankommer samtidig.
Det svarer til at fastlægge, hvornår stjernerne opstod,
kun ved hjælp af ens ører.
MENS HUN VENTER PÅ EN NY MOTOR,
FÅR MICHELLE SELSKAB AF SIN VEN OG KOLLEGA,
SOM SKAL ASSISTERE HENDE RESTEN AF SÆSONEN.
PH.D.-STUDERENDE, MARINØKOLOGI
-Hvor mange har jeg markeret? -Seks.
Seks i alt. Hvaler, hvaler...
Gruppe på to, gruppe på tre og en enlig derovre. Ikke?
Jo.
-Det sker tit. -Ja.
Okay.
-Okay. -Tre minutters pause?
Ja.
Kraftspring!
-Vi holder pause. -Vi kan da godt følge med.
Det er snacktid. Frem med snackene.
-Værsgo. Lommeost. -Mange tak.
Hvor langt er der til næste dataindsamling?
-En time eller seks kilometer. -Seks kilometer.
Fremragende.
Hvor mange dataindsamlinger om dagen?
-Fire. -Fire.
Hvor sultne er vi, når vi kommer hjem?
-Meget. -Meget sultne.
Der sker meget i den her fil.
Ikke overraskende. Der er mange hvaler.
Her er der et lille fødekald.
Det kaldes en bue, og så et dryp.
Wup, fødekald, dryp.
Dryp, dryp, dryp.
Fødekald, dryp, dryp, dryp.
Hvor mange har du givet navne?
Allesammen.
Ved du, hvad det hedder?
Elefanten?
Nej, et andet dyr, som laver den lyd. Det er muligvis uddødt.
-Mammut. -Du nærmer dig.
Uldhåret mammut.
Nej, det hedder brontosaurussen.
Det er "muligvis" uddødt?
Det er helt sikkert uddødt.
Du snød mig.
-Det minder faktisk om en brontosaurus. -Ja.
-Det lyder som en brontosaurus. -Ja.
Tre dage, til jeg får en ny motor.
Vi forsøger at besvare spørgsmålet: "Er wuppet et kontaktkald?"
Og vi er ved at løbe tør for tid.
Vi fører journal.
Så vi i det mindste kan demonstrere over for verden
og de kommende generationer,
at her skete der noget smukt.
For at finde svar på disse spørgsmål må jeg væk fra civilisationen.
Og leve i en verden, hvor dyrene hersker.
Og det føles ikke som et offer.
Det er befriende.
Jeg ved, jeg kommer hjem som et andet menneske.
Og jeg ved ikke, om jeg kan falde ind...
...i min gamle rolle.
Jeg var i Antarktis i en måned
og kom hjem til en hund og en kæreste,
som jeg ikke passede sammen med mere.
Jeg måtte forlade dem.
Jeg frygter, det vil ske igen.
-Forstår du? -Ja.
Jeg frygter, at jeg ikke kan falde ind i rolle, jeg havde.
Men er nødt til at lægge det bag sig, både fysisk og mentalt.
Du har været i felten i syv sæsoner.
Har du fundet ud af, hvordan man kommer hjem?
Nej.
I stedet for
gør jeg det modsatte og tager de ting, der betyder noget for mig derhjemme,
som dig, med hertil.
Det giver mere mening for mig.
For det her er et meget tryggere sted.
UGE 3
Jeg har aldrig set så få hvaler så sent i sæsonen.
Og vi har kun skaffet én god optagelse.
Sænker hydrofon.
-Ingen problemer. -Godt.
Jeg noterer.
Vi vil ikke være herude længere end højst nødvendig.
Hvad er klokken? Jeg lytter nu.
8:29.
-Optager. -Godt.
Det er frustrerende.
Vandet støjer helt vildt. Det plasker.
Vi er nødt til at stoppe ved 25.
Det er vanskeligt.
Jeg er totalt udkørt.
Hvis man nævner, at det er hårdt,
kan det tolkes som et svaghedstegn.
Særligt som kvinde vil man helst ikke vise svaghed.
Jeg lovede, at jeg kun ville være i felten i to uger i år.
Jeg savner Matt.
Det føles som en evighed siden, vi sidst så hinanden.
19 UD AF 30 AFSPILNINGER GENNEMFØRT 6 DAGE TILBAGE
Det er tirsdag den 27. august.
Dette er dr. Michelle Fournet
og næsten-men-ikke-helt-doktor Natalie Mastick.
Godt.
Er han tættere på de andre?
Hold op, hvor er der mange hvaler.
-Okay. -Det er mit yndlingsproblem.
Det er et luksusproblem. Se lige.
Se!
Perfekt.
Blå er koblet til ankeret.
Blå er nu i vandet.
Blå er i vandet.
Er der skruet helt op for lyden?
-Ja. -Det er der?
-Afspil igen. Afspiller den? -Ja.
-Vi har glemt at smide den i. -Pokkers
-Stop den. -Åh nej.
Godt. Er du klar?
Det ved jeg ikke. Det var stressende.
-Jeg er klar. -Godt. Kør.
En, to, tre, fire, frem.
Seks, syv, otte, ni, ti, elleve.
Klar? Start.
Vi har en gruppe på to.
Tre enlige. En gruppe på fire. Og to.
Jeg tror, der er en her.
Dataindsamling nummer 26.
Tiden er gået.
Gruppe på tre. 145,6.
Gruppe på to. 356,1.
Enlig hval.
129,6.
180 til 460 meter.
Jeg mærker for første gang min alder.
Og jeg vil have et barn.
Hvad gør du med barnet, når du er i felten?
Du tager det med.
Det er et godt spørgsmål.
Det kommer an på feltarbejdet.
Og det kommer an på, hvem min partner er.
Hvis min partner kan komme med, så ja.
Hvis jeg har folk omkring mig, der hjælper mig.
Jeg mener det alvorligt.
-Vi er i felten i en måned. -Ja.
Så er der en, som plukker blåbær med børnene,
laver pandekager og ordner vasketøj,
laver mad og vasker op efter morgenmaden.
Så kommer vi hjem, når vi er færdige,
og næste dag er det min tur til at passe børnene.
Man holder dem i hånden,
og hvis de falder, hjælper man dem op igen.
Ja.
Dagen efter bytter vi igen, og så bliver du hjemme.
-Ja. Det lyder skønt. -Ja.
Har du overvejet, hvor hårdt det bliver?
Det er kun en måned.
En måned, hvor man hver dag er ni timer på båden,
kommer hjem og må undvære søvn.
Det er der ikke mange gode eksempler på i vores felt.
Det har vi ikke brug for.
Okay.
-Den vej, siger han. -Er det en sanger?
-Ja? -Han synger.
Efter han forsvandt, og de stoppede med at synge...
-Så vi sejler... Ja. -Ja, okay.
-Fordi sidste gang begyndte han igen. -Ja.
Det forklarer det, fordi vi hørte sang, og hvis han er derovre...
Godt.
Sænker.
Jeg tror, vi er på rette kurs.
Han bliver mere tydelig.
Ja, vi er helt klart på rette kurs.
Ja.
Godt.
Det er den samme sang, som vi hørte i Australien.
Den, vi har fulgt hele sæsonen.
Hvilket betyder, at der er mindst to forskellige sange her.
En kulturel korsvej.
Denne hval synger den vestlige sang.
Men den anden sang må stamme fra et andet sted.
Og den næstnærmeste bestand er tæt på Ecuador.
8.000 kilometer mod øst.
Det, jeg troede, var et enestående sangfælleskab i det sydlige Stillehav,
kan være en enkelt del af et globalt, kulturelt netværk.
Tusindvis af hjerner, som lærer og videregiver
nogle af Jordens mest komplekse akustiske mønstre.
Resultatet af en evolution, som er millioner af år ældre end vores.
At studere hvalernes kultur kan måske lære os noget om os selv.
Om hvordan vi kan danne fællesskaber
om en million år.
Om lidt finder vi ud af,
om det har virket.
Den starter der. Godt.
Før vi afspiller er der en, to,
tre knurrekald.
Ingen wupper.
Dernæst er der en, to, tre wupper.
Mens vi afspiller, er der en, to,
tre, fire, fem, seks, syv...
...otte, ni, ti, elleve...
...tolv, tretten.
Der er 13.
-Det er da ret sejt, ikke? -Det er ret sejt.
De svarer dig.
Jeg turde ikke tro på det.
Jeg er så glad!
Det er så svært at tolke naturens sprog.
At lytte og forstå, hvad den fortæller sig selv.
Det svarer til at rette alle vores satellitter ud mod universet
og lytte efter et signal fra det ydre rum.
DR. FOURNETS INDLEDENDE ANALYSE VISER,
AT PUKKELHVALER BRUGER WUPPER TIL AT SKABE KONTAKT
OG GIVE SIG TIL KENDE
GENNEMBRUDDET BIDRAGER TIL FORSTÅELSEN AF,
HVORDAN HVALER OPRETHOLDER LIVSLANGE FORHOLD.
DR. GARLAND SAMARBEJDER MED INTERNATIONALE FORSKERE,
SOM STUDERER HVALSANG.
SAMMEN UDARBEJDER DE ET KORT OVER,
HVORDAN HVALSANGE GÅR IGEN OVER HELE KLODEN.
DR. FOURNET OG DR. GARLAND FORTSÆTTER MED AT AFKODE
JORDENS MÅSKE ÆLDSTE GLOBALE KULTUR- OG KOMMUNIKATIONSSYSTEM.
Tekster af: Mads Moltsen