Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ELÄIMET ON PIDETTÄVÄ ETÄÄLLÄ JA OMALLA PAIKALLAAN.
ESITÄMME NIILLE KYSYMYKSIÄ VAIN HARVOIN,
JOTTA NE EIVÄT VASTAISI JA KAUHISTUTTAISI MEITÄ MURSKAAMALLA USKOMUKSIAMME.
TRI MICHELLE FOURNET
Yritän aloittaa keskustelun.
Se on kaikkein yksinkertaisin tapa kuvailla tätä.
Laitan mereen kaiuttimen ja puhun valaalle.
Toivon, että se vastaa minulle.
Jos tehtävä onnistuu,
tämä on ensimmäinen koe,
jossa on luotu aktiivinen vuoropuhelu ryhävalaan kanssa.
MICHELLE YRITTÄÄ SAADA YHTEYDEN RYHÄVALAISIIN,
JA TOINEN TUTKIJA SELVITTÄÄ,
MITEN PITKÄLLE VALAIDEN YHTEYDET KANTAVAT -
AJAN JA ETÄISYYDEN SUHTEEN.
ST ANDREWSIN YLIOPISTO, SKOTLANTI
TRI ELLEN GARLAND
Ryhävalaiden laulua on tutkittu noin 50 vuoden ajan.
Kukaan ei silti vieläkään tiedä, miksi ne laulavat.
Linnut laulavat.
Samoin muut valaslajit.
Ryhävalaiden laulu on kuitenkin vielä kehittyneempää.
Siinä on rytmi.
Tarkat hengitystauot.
Riimejä ja toistoa.
Se jatkuu tiettyjen kaavojen mukaisesti tuntikausia.
Siinä ei ole selkeää alkua eikä loppua.
Ryhävalaiden laulu on monimutkaista viestintää.
Emme ole tavanneet vastaavaa muilla lajeilla.
Ihmisiä lukuun ottamatta.
Isäpuoleni oli klassinen pianisti.
CORNELLIN YLIOPISTO ITHACA, NEW YORKIN OSAVALTIO
Kun hän alkoi opettaa minulle pianonsoittoa,
hän käski soittaa yhden nuotin, sulkea silmät ja kuunnella,
kunnes ääni katoaa.
Hän halusi minun ymmärtävän äänen kokemuksen kautta.
Tämä on paljon helpompaa maissa.
Sitten asetetaan ajastin.
CORNELLIN BIOAKUSTIIKKAVERSTAS
Keskusteleeko järjestelmä laatikon kanssa?
Valmisteluihin meni kymmenen vuotta.
Vasta sitten saatoimme aloittaa valaille soitettavien äänitteiden koostamisen.
Hyvä. Se toimii. -Hienoa.
Aivan.
Toimiiko se? -Oikein hyvin.
Hienoa. Hyvä. -Selvä.
Onko virta päällä? -On.
Hyvä.
Aivan, tuon kanssa tulee vaikeuksia.
Siinä se. Käytämme tuota huutoa.
Soitamme tuon huudon…
Tai yhden huudoista.
Niin, sitä on vielä säädettävä hieman.
Aivan. Ääntä voisi vaimentaa.
Ehkä…
Äänessä on vääristymä. Sitä on ehkä säädettävä.
Se on peräisin äänityksestä. -Selvä.
Niin. Vääristymä on äänityksestä.
Äänityksiä ei ole siistitty eikä säädetty ollenkaan.
Se on hyvä.
Jokin on hullusti. -Niin onkin.
Yritän narrata valasta.
Minun on oltava rehellinen.
Yritän vakuuttaa ryhävalaalle,
että vedessä on toinen valas, joka ääntelee.
Heittelimme vain ideoita mutta saatoimme törmätä…
CORNELLIN BIOAKUSTIIKKALABORATORIO
Aiemmat äänitekokeet tuottivat vahingossa monia hirveitä ääniä.
Näin se toimii. -Puoli säettä on oikeaa laulua.
Viime kerralla äänitteet -
kuulostivat heliumia hengittäneeltä ryhävalaalta.
Tämä on muokattu versio.
Ihmeteltiin, miksi valaat eivät vastaa.
Siistitään kaikki. -Aivan, poistetaan melu.
Tämä kuvaa ääniaaltoja.
Sininen on alkuperäinen ja punainen nyt kuulemamme.
Kuulemme punaisen nyt. -Niin.
Keskitytkö pääasiassa signaaliin?
Eikö spektrogrammin suhteen siis ole ongelmia?
Kaikki napsahdukset ja muut poistetaan.
Todella hyvä idea.
Ainoa ongelma on, että ryhävalaiden kutsut eivät yleensä ole tonaalisia.
Ne ovat amplitudimoduloituja.
Ne ovat myös lyhyitä. Monet niistä ovat tällaisia…
Kutsut eivät ole harmonisia eivätkä tonaalisia.
Upeaa.
Matkit niitä todella hyvin.
Sen on kuitenkin oltava selkeää.
Kokeillaan sitä. -Niin.
Jos kuulisimme kaikkien maailman valaiden äänet yhtä aikaa,
useimmat niistä olisivat kutsuhuutoja.
Joskus kutsuhuudot esiintyvät sarjoina, joiden järjestys muuttuu.
Joskus ne esiintyvät yksitellen.
PISARAKUTSU
Ne ovat kuitenkin lyhyitä.
VAIHTOKUTSU
Meidän on vaikea ymmärtää niitä.
KURNUTUSKUTSU
Mutta kaikista ryhävalaiden huudoista…
TIIPIIKUTSU
…yksi on mielestäni tärkein.
Murina.
Kaikki ryhävalaat osaavat sen.
Ryhävalaalla on rajattomat mahdollisuudet tuottaa erilaisia kutsuhuutoja.
Miksi tämä kutsuhuuto on ainutlaatuinen?
Miksi se on erityinen?
Paras tapa selvittää vastaus -
on soittaa kutsuhuuto valaalle ja tarkkailla valaan reaktiota.
Olen valmistautunut tähän kysymykseen.
Vastaus kiinnosti minua jo, kun aloitin tämän 25-vuotiaana.
Se oli myös tohtorinväitöskirjani aihe.
Minun on varmistettava, että tieteellinen pohja on moitteeton.
Tämä on alkua sille, miten pystymme ymmärtämään -
ryhävalaiden tapaa hahmottaa maailmaa -
ja miten ryhävalaat hahmottavat toisensa äänen avulla.
MICHELLE MATKUSTAA ALASKAAN -
KOKEILLAKSEEN, KÄYTTÄVÄTKÖ RYHÄVALAAT MURINAKUTSUA -
VIESTIÄKSEEN TOISTENSA KANSSA.
Äitini piti merestä.
Hän halusi aina merentutkijaksi,
mutta naisia ei päästetty veneisiin.
Hänestä tuli siksi maantieteilijä.
Hän ei koskaan lakannut rakastamasta merta,
ja perin innostukseni häneltä.
MERINISÄKKÄIDEN TUTKIMUSKESKUS
Juuri niin. Se on tärkeää.
Outojen ja erilaisten yksityiskohtien huomaaminen on parasta, mitä voi tehdä.
Ne oivaltaa helposti,
jos huomaa erot yksilötasolla.
Tehkää muistiinpanoja.
Tutkijat olivat aina ajatelleet, että laulua käytettiin vain pariutumiseen.
Tässä on hyvä kaava.
Viulu ja haukahdus,
ja olen melko varma, että tuo on murina.
Nämä ovat siis kolme täydellistä esim…
Kuuntelin vuosikymmenen äänitteet eteläiseltä Tyyneltämereltä.
Havaitsin samoja lauluja -
populaatioissa, jotka elivät hyvin kaukana toisistaan.
On tärkeää, että näemme rakenteen.
Ensin on voimakas vinkaisu ja sitten alempitaajuinen äännähdys.
Seuraavaksi taas voimakas ja sitten alempitaajuinen.
Jos mietitään sen rakennetta…
Ymmärsin laulun olevan paljon muuta kuin vain parittelukutsu.
Siihen tulee vähitellen pieniä muutoksia.
Sitten kaikki laulajat oppivat muutokset ja koko laulu muuttuu.
Se kehittyy.
Laulut leviävät sitten kaukaisempiin populaatioihin.
Kaava toistuu,
ja lauluista tulee tuhansien valaiden yhteinen äänimaailma.
Se on kulttuurinen ilmiö.
Australiasta -
se leviää ensin Uuteen-Kaledoniaan, 1 300 kilometrin päähän.
Kaikki valaat oppivat laulun muutamassa kuukaudessa.
On hullua, että eläimet voivat oppia -
tämän hyvin pitkän ja monimutkaisen kaavan niin nopeasti.
Laulut etenevät aina lännestä itään -
ja yhdistävät koko valtameren valaat kulttuurisesti.
Yritän täydentää kartan -
laulujen esiintymisestä eteläisellä Tyynellämerellä.
Yritän löytää sen rajat.
Yritän selvittää, missä ryhävalaiden kulttuuri päättyy.
ELLEN VALMISTAUTUU MATKUSTAMAAN RANSKAN POLYNESIAAN SELVITTÄÄKSEEN,
LAULAVATKO PAIKALLISET VALAAT -
HÄNEN JÄLJITTÄMÄÄNSÄ LAULUA.
ELLENIN AVIOMIES
Riittääkö? Ei ollenkaan. -Kyllä varmaan. Täytä se.
Tule, Zin. Mikä tämä on?
Tänne.
Mitä pidät, Zin?
Näyttää kelpaavan.
Kenttätyö on aina haastavaa,
koska on kaukana läheisistä.
Mutta ajattelin…
Olen joskus saanut ottaa Mattin mukaan tutkimuskohteeseen.
Selvisi, että hän tulee merisairaaksi.
Se ei siis onnistunut kovinkaan hyvin.
Liesi on sammutettava.
Tiedän! -Näetkö savun?
Avasitko… Niin.
Vaihe yksi, Ellen laukaisee aina palohälyttimet.
Oletko kunnossa? -Olen.
Kiitos, kaveri.
En edes tiedä, mistä aloittaa. Hyvä on.
Delegoi, Ellen. -Anteeksi?
Delegoi asioita minulle.
Selvä.
Voitko hakea kaikki kuivat pyykkini narulta?
Voin.
Olemme matkan aikana yhteydessä todella vähän,
ja se on kurjaa.
Se on hyvin vaikeaa.
Se on varmasti sinulle paljon vaikeampaa,
koska olen itse jatkuvasti ihmisten ja tiimin kanssa.
Sinulla on myös paljon tehtävää.
Kenttätyössä ei juurikaan ole lepotaukoja.
Kun on intohimoisen kiinnostunut jostain,
sen toteuttaminen tuntuu päivänselvältä.
Pidän kenttätyöstä.
Tulen siitä hyvin onnelliseksi ja pidän siitä paljon.
En haluaisi lopettaa kenttätutkimuksen tekoa,
mutta lähteminen on hyvin vaikeaa.
On kai parasta olla vain ajattelematta sitä.
Selvä.
Tule tänne.
No niin.
KAHDEN ENSIMMÄISEN KENTTÄTYÖVIIKON AIKANA -
MICHELLEN SEURANA OVAT TOINEN TUTKIJA -
JA OPISKELIJA.
Neljä hydrofonia. Mukana. Kaukosäädin. Mukana.
Neljä kuivapussia, joissa on kaulurit ja GPS-laitteet. Mukana.
Jäljitin. Mukana. Pieni musta kuivapussi, jossa on veneen GPS-laite. Mukana.
iPad. Mukana. Vihreä pyyhe on repussa.
Goal Zero -akku ja latausjohdot -
sekä Goal Zero -aurinkopaneeli ovat repussa.
Black Pelican. -Mukana.
Kamerakin… Tarkistin sen aamulla.
Kamera, kiikarit, yhdeksän voltin lisäakku -
ja AA-paristot ovat mukana.
Hyvä. Suuri keltainen kuivapussi, sadetakit, lounaat.
OPISKELIJA JA TUTKIMUSASSISTENTTI
Kaikki mukana.
Selvä. Kaiutin. Neljät pelastusliivit.
TRI LEANNA MATTHEWS, MERIEKOLOGI
Kaksi radiota. -Mukana.
Omat kuivapussit ja vesipullot. -Vettä.
Vesipulloni ovat täynnä.
Aurinkovoide.
Aurinkovoide. Kirjoitin sen listaan.
Se on pussissa. Sitä on laitettava kasvoihin.
Kartoitamme ensin eteläosan ja lähdemme sitten pohjoiseen päin.
Selvä.
Niin kauniissa paikassa on helppo unohtaa,
että valaat voisivat kaataa veneemme.
Vesi on tarpeeksi kylmää tappamaan meidät.
Tuolla on joku.
Varmasti.
Aiempina vuosina olen odottanut valaita viikkojen ajan.
Tänä vuonna meillä on vain kuukausi aikaa vähintään 30 valaan tarkkailuun.
No niin, hydrofonit. Kello on 10.28. On 11. elokuuta.
Olemme tri Leanna Matthews ja tri Michelle Fournet.
Taputan kolme kertaa.
Äänitteet kestävät tunnin.
Seuraamme valasta vedessä akustisesti hydrofoneilla -
kaiuttimemme soittaessa murinakutsuja.
Äänite pyörii.
Seuraamme myös valaan liikkeitä veden pinnalla.
Seuraamme sitä kohdistetusti.
Yhdistämme pinnan yläpuoliset tapahtumat vedenalaisiin ääniin,
jotta saisimme kokonaiskuvan valaan reaktioista äänitteeseemme.
Aloitamme sen noustessa pintaan. -Selvä.
Se tuntuu tulevan aivan viereemme.
Niin.
Aloita seuranta.
Ensimmäinen pintahavainto. Kaakko, 76,2 astetta.
Puhallus.
Anna olla. Unohda se. Valas on väärä.
Se ei ole valaamme. -Ei.
Puhallus. Länsi.
50,1.
Puhallus. Luode.
Sukellus. 36,3.
150.
Se on valaamme. -Niin on.
Niin. Selkäevässä on hieman valkoista.
Onko? -On.
Niin. Pyrstön haara tuntui hyvältä.
Toisellakin oli mustaa pyrstössä.
Huomasin sen ja olin yllättynyt.
Tämä on valaamme. -Ja se oli oikea pyrstö.
Niin oli. -Aivan.
Musta ja pilkullinen pyrstön haara, päällä merirokkoa.
Niin. -Aivan.
No niin. Lopetetaan seuranta.
ENSIMMÄINEN ÄÄNITETUTKIMUS SUORITETTU
Kosketus. -Kosketus.
Kosketus.
Voinko ottaa cheddarjuustoleivän?
Ota vain.
Oletteko pettyneitä, etten vie teitä tuonne?
Emme. -Selvä.
Teen se tarkoituksella.
Siellä on liikaa valaita.
Meidän ei pitäisi mennä sinne.
Se voisi olla hyvin sekavaa.
TOINEN ÄÄNITETUTKIMUS
Se ei ole valaamme. -Ei niin.
Se ei ole valaamme.
Nuo kaksi eivät ole meidän. -Aivan.
Entä tuo loiskiva valas?
Niin. -Se on meidän.
Ensimmäinen pintahavainto, 185,2.
Noin 180 metriä.
Se on melko varmasti valaamme.
Yritän nähdä sen kiikareilla.
Puhallus.
Etelä, 178,5.
Noin 365 metriä. Lähin, vai mitä? -Niin.
Se ei ole valaamme. -Se ei ole valaamme.
Poista koko viimeinen pintahavainto.
Tutkimuksessa on paljon epäonnistumisen mahdollisuuksia.
Logistiikka on hyvin monimutkaista.
Kun valaita on paljon, on hyvin vaikea seurata vain yhtä niistä.
MO'OREA, RANSKAN POLYNESIA
Ajatuksena on, että voisin tuoda tutkimukseen oman panokseni.
Voisin auttaa palapelin kokoamisessa omilla palasillani.
Vaikeimpana kenttäkautena ja huonoimpana päivänä -
se saa minut nousemaan sängystä aamuisin.
Olen tutkijanörtti.
Yritän ymmärtää planeettaamme -
ja kaikkia sen eläimiä,
ennen kuin ne katoavat.
Eikö sinua ole opastettu aiemmin hydrofonin käytössä?
Ei paljonkaan. -Hyvä on.
Tärkeintä on, että tämä osa ei saa kastua ja tämän on oltava veden alla.
JATKO-OPISKELIJA, ÄÄNITUTKIJA
Näiden käynnistyminen kestää kauan.
Aivan.
Kuulen tämän tuolta.
Tämä toimii hyvin.
Tähän laitetaan nauhaa.
Se on kierrettävä tiukasti muttei liian tiukasti.
Aivan. -Johtoa ei saa puristaa liikaa.
Selvä.
Onko tämän tarkoitus vähentää veden aiheuttamaa jylinää?
Sanoitko niin? -Kyllä. Se…
Vähentää matalataajuista värähtelyä. -Aivan.
Esimieheni esimies on esitellyt tämän hänelle -
ja hän puolestaan minulle. Minä taas kerron tästä tiimille.
Se on siis…
Sanotaan vaikka, että se on australialainen tekniikka.
Niin. Se on täydellinen. -Selvä.
Tarvitsemme enää vain valaat.
VENEEN KAPTEENI
Onpa hauska tavata.
Hienoa, että pääsemme mukaan. -Siitä on kauan.
Tiedän. Siitä on ikuisuus. Eli…
Aikaa on vain pari viikkoa,
ja minun on saatava laadukasta äänimateriaalia eri valaista,
jotta kuulisin laulut.
Anteeksi. Mitä luulet?
Kokeillaan tuolta. Niin on parempi äänen kannalta.
Niin. Kuulostaa… -Sitten voimme mennä…
Aivan. Niin on parasta.
Valmiina? -Kyllä vain.
Vapauta se. Noin. Täydellistä. -No niin.
Hyvä. Aloitamme kuuntelun. -Selvä.
Kuuntelen tasolla 95.
Se on ehkä kuuloni äärirajoilla.
Voi olla.
Se on akustista piiloleikkiä.
Anna kaikki… Kelaa koko johto ulos.
Se ei ole vielä kohtisuorassa,
ja haluaisin mielelläni mahdollisimman paljon syvyyttä.
Pinnan alla laulu kantautuu -
kymmenien kilometrien päässä oleville valaille.
Minun hydrofonillani on vaikeuksia toistaa äänet selkeästi parin kilometrin päästä.
Selvä. Pysäytän sen nyt. Tiedosto 001.
Se tuntuu tulevan täältä. -Niin.
Valaat laulavat riutan ulkopuolella,
mutta syvemmissä vesissä -
on varottava, ettei vene uppoa.
Kokeillaan tuolta.
Vesi on ikkuna mutta myös seinä.
Vahvistamme laulun jatkuvan,
mutta äänen laatu on huono tai hyvin huono.
Valas on siis kaukana avomerellä. Emme voi valitettavasti mennä sinne.
ÄÄNITETUTKIMUKSISTA VALMIINA 5/30 JÄLJELLÄ 24 PÄIVÄÄ
En ole nähnyt Alaskassa kymmeneen vuoteen näin paljon valaita.
Voidaksemme hyödyntää äänitteen täysin -
on seurattava kaikkea.
Seuraamme tiiviisti yhtä eläintä -
ja soitamme äänitettä sille.
Se ei kuitenkaan ole ainoa, joka kuulee äänitteen.
Se tarkoittaa, että eläimen toiminta muuttuu.
Kahden yksilön väliset -
ja ryhmäkeskustelut -
edellyttävät erilaista osallistumista.
Aivan! -Ja tarkkaavaisuutta.
On vaikea luopua alkuperäisestä ajatuksesta.
Aivan. Käytin viikkoja… Käytin kuukausia ja vuosia…
Pitkän ajan. -…yksilöiden seurannan suunnitteluun.
Kun sitä alkaa toteuttaa käytännössä… -Se muuttuu.
…näkee kaikki nämä muut asiat…
Ei haittaa, miten kauan suunnittelin sitä.
Mikä on tyylikkäin tapa -
varmistua jostain luonnossa näkemästään -
liioittelematta ja itseään vahvistamatta?
Koen, että kysymyksen suhteen…
Skannaus on yksinkertaisin tapa tarkkailla äänitteen herättämiä reaktioita.
Tiukka käännös.
Hyvin tiukka.
Olemme… -Hei, Maggie.
Muutamme protokollaa.
Alamme skannata. -Pelkästäänkö?
Kyllä. -Niinkö?
Pelkkää skannausta.
Luulin, että valaita olisi vain yksi,
joten yhden valaan seuraaminen tuntui hyvin järkevältä.
Yllätyksekseni valaita onkin paljon.
Minun on siis tiedettävä,
miten paljon kukin valas murisee -
vastaukseksi äänitteen murinaan.
Paras tapa sen selvittämiseen on tehdä skannauksia.
Merkitsen jokaisen valaan, jonka näen ympärilläni.
Jos valaat alkavat murista enemmän,
kun äänitteeltä kuuluu murinaa,
se todistaa vahvasti, että murina on viesti muille valaille.
ENSIMMÄINEN USEIDEN VALAIDEN ÄÄNITETUTKIMUS
Käynnistän äänitteen.
Selvä.
Suuntaamme tuonne antaaksemme hieman tilaa.
Käännymme sitten takaisin. Hidastamme sitten.
Käynnistykseen 30 sekuntia. -Kiitos. 30 sekuntia.
Ryhmän koko: neljä. 131, noin 450 metrin päässä.
Ryhmän koko: kaksi. 154, noin 900 metrin päässä.
145. Ryhmän koko: kaksi.
Voitko hidastaa vähän? -Hädin tuskin.
Säde 180 metriä.
Toista atsimuutti.
Yksi-neljä-kaksi.
Ryhmän koko: kaksi…
Noin 230 metriä.
185. Ryhmän koko: yksi.
Toista se. Anteeksi. -185. Ryhmän koko: yksi. Noin 230 metriä.
Noin 180 metriä. Ryhmän koko: yksi. 256.
Ryhmän koko neljä, 1 000.
Mikä atsimuutti oli? -En tiedä.
Hyvä on. Otetaan uudestaan.
Se on hyvin nopeaa, enkä ole ehtinyt katsoa tätä kunnolla.
Tiedän. Ja se on…
Poistetaan kaikki ja aloitetaan alusta.
Se oli vaikeaa mutta helpompaa.
Kuin yhden valaan seuraaminen kaiken keskellä?
Niin. Katsokaa, mitä ne tekevät.
No niin. Aloitetaan seuranta.
Hyvä on. Ryhmän koko: kolme. 159.
Haluan oikeastaan nähdä meidät.
Koska käynnistimme äänitteen? -Kello 11.32.
Kuulostaa oikealta. -Olemme varmaan tuo hiljainen.
Se sopii hyvin mukaan.
Se sopii hyvin mukaan. Aivan. Se kuulostaa hyvin aidolta.
Niin.
Se ei ole äänite. -Ei niin.
Olemme tuossa. Se on tämä. -Niin.
Murina taitaa olla niiden tervehdys.
Ehkäpä: "Hei, minä olen…"
Siitä herää kysymys,
että jos joka valaalla on oma murinansa,
tunnistavatko ne toisensa sen avulla?
Soitan tätä ääntä siksi.
Ennen kuin voi aloittaa keskustelun,
se auttaa esittelemään itsensä.
Mitä muuta löysimme täältä?
Halusimmeko nähdä, murisivatko ne, ennen kuin äänite alkoi pyöriä?
Olemme tuossa. -Olemme siinä.
Emme näe paljon murinaa, ennen kuin aloitimme sen itse.
Ne jatkavat vastaamista.
Se voisi olla sattumaa.
Ne aloittavat taas.
Leanna. -Mitä kuuluu?
Tule tänne. -Selvä.
Maggie. Tarvitsemme työntöapua. -Voi luoja.
Voi luoja. -Osuimme maahan.
Se narisee.
En auta. En osallistu tähän.
En joudu oikeuteen, jos jokin menee pieleen.
Olemmeko maassa? Taisimme osua maahan.
Seison täällä tuomitsevana.
Emmekö muka osaa keinua?
Jos menemme kauemmas, maa viettää alaspäin.
Valmiina? -Voi luoja. Silmäni kostuvat.
Voi luoja. Pissaan housuun.
Aivan. Maggie.
Tässä, varovasti. -Tämä tuntuu huonolta ajatukselta.
Saatko jalkasi sinne? -Ehkä.
Tartu vaijeriin korkeammalta… Noin.
Niin, sinun on vain hypättävä.
Jalat haarallaan. Voi luoja.
Voi luoja. Älä anna hänen osua puuhun.
Otan täältä mukaan mieluisia juttuja -
ja toistan niitä kotonani.
Millaisia?
Minulla ei ole nettiyhteyttä.
Niin. Eikö kotonasi ole nettiä?
Kotonani ei ole nettiyhteyttä. -Aivan.
Kotonani on hyvin hiljaista.
Olen kaukana melusta,
ja kun astun ulos, se kuulostaa hieman…
Niin.
Tuntuu kuin heräisin aamuisin teltassa.
Niin. Täältä on todella vaikeaa palata takaisin.
Kestää päiviä, ennen kuin sopeutuu -
todellisuuteen ja arjen maailmaan. Se on vain…
Kyse on siitä, ettei se tunnu todellisuudelta.
Tämä tuntuu todelliselta.
Tämä on todellinen maailma.
Niin, mutta tämä ei ole tosimaailma, jossa elämme koko ajan.
Aivan. -Meidän on palattava arkeen,
jota elimme tätä ennen.
Se on vaikeaa.
Kaikki toimintamme ei ole luontaista.
Se on opittua.
Opimme tietämään, kehen meillä on yhteys -
ja minne me kuulumme.
Ahkeroimme tänään. Olimme hyvä tiimi.
Aivan.
Pidimme hyvää huolta toisistamme.
Nauroimme paljon.
Nauroimme tänään paljon.
Etkö halua, että leikkaan hiuksesi?
Kutsumme sitä kulttuuriksi.
Vanhimmat kulttuurit eivät ole ihmisen luomia.
Ne ovat syntyneet meressä.
Tutkijat uskoivat sukupolvien ajan, että valaat ovat yksineläjiä,
koska niitä ei nähty yhdessä.
Ne eivät kuitenkaan ole olleet ikuisesti yksin.
Neljäkymmentä miljoonaa vuotta sitten niiden aivot kehittyivät räjähdysmäisesti.
Ennen kuin me kävelimme suorassa.
Ennen kuin löysimme tulen.
Niiden tietoisuus kehittyi, koska niistä tuli sosiaalisia.
Itseen ja yhteisöön liittyvät alueet -
kehittyivät yksityiskohtaisemmiksi muihin lajeihin verrattuna.
Ihmiset mukaan luettuna.
Näkö- ja ääniaisti kehittyivät.
Siten valaat saattoivat havaita toisensa äänen avulla.
Valaat alkoivat rakentaa keskinäisiä suhteitaan pimeydessä.
Pyrstö. -Missä… Pyrstö vasemmalla!
Tuolla on yksi ja tuolla toinen.
Selvä. Äänitys alkaa kello 13.50.
Selvä, meillä on laulaja.
Huudot ovat todella…
On hienoa, että ne kuulee yksityiskohtaisesti.
Haluamme juuri sitä. Siinä se on. Tämä on oikea!
Tämä on oikea. Jätämme vaijerin veteen tunniksi.
Me… Tämä on kullanarvoista.
Tämä on kauden paras äänitys. -Niin.
Äänittämämme laulu on erilainen kuin jäljittämäni.
Se on uusi enkä ole kuullut sitä aiemmin.
Olen kuullut eteläisen Tyynenmeren lauluja 20 vuoden ajalta -
enkä ole törmännyt tällaiseen ennen.
En usko sen olevan poikkeus.
Laulussa on monimutkainen rakenne ja täysin muodostuneet teemat.
Ehkä Ranskan Polynesia ei olekaan kartan päätepiste.
USEAN VALAAN ÄÄNITETUTKIMUKSISTA VALMIINA 13/30
JÄLJELLÄ 20 PÄIVÄÄ
Viikon päästä Leanna ja Maggie palaavat päivätöihinsä.
Alamme kuitenkin vihdoin ymmärtää tätä.
Seuraamme nyt yhden valaan sijasta useita valaita,
joten vaikeinta on etäisyyden arvioiminen silmin.
Harjoittelemme siis joka aamu.
Arvaukseni. -Selvä.
Minä… -Sinä ensin.
Sanoisin noin 115 metriä.
Sanoin 135. -Näin 135.
Noin 155.
Arvioni oli noin 135-180 metriä.
Niinkö? Minun oli 90-135.
Selvä. -Olen epätarkka.
135-180. -Sanoisin 135-180.
Selvä, etäisyys on… Voi luoja, älä liiku.
Se on 120.
Hieman yläkanttiin. -Niin.
Arvioimme etäisyyden liian pitkäksi.
Valmista? -On.
Noin 70 metriä. -75.
Lähempänä kuin 90. -65.
Hyvä. Olo on parempi. -Me… Niin.
Tänään on kuuma. -Minulla on epämukava olo.
Näytät myös kovasti siltä,
että olet ranskalainen kenttätutkija. -Niinkö?
Mustat vaatteet ja pikku nuttura.
Musta väri kätkee hikilaikut -
ja voin piilottaa hiukset hattuun.
Funktionaalista muotia.
-Niin.
En ole vaihtanut paitaa noin kuuteen päivään.
Valaat ovat hyvin vaikuttavia. Niitä on paljon.
Tuolla, tuolla ja tuolla, ja tuolla, tuolla ja…
Oikeasti?
Leanna. Perästä vuotaa polttoainetta.
Palataan kotiin. -Selvä.
Se toimii.
No niin.
En tiedä tarkkaan, missä vuoto on,
joten minun on selvitettävä se.
Tiedän kuitenkin, että polttoaineen syöttö toimii,
mutta jotain tapahtuu. Luulen…
En lähde arvailemaan mutta tutkin asiaa.
Selvä.
Tiedoksi vain, että useiden tuntien ajan -
en voi ajatella muita asioita -
ja yritän saada ongelman ratkaistuksi.
Selvä. -Hyvä on.
LEANNAN JA MAGGIEN VIIMEISINÄ KENTTÄTYÖPÄIVINÄ -
TIIMI EI PÄÄSE SOITTAMAAN ÄÄNITTEITÄ -
MOOTTORIN RIKKOUTUMISEN TAKIA.
VIIKKO KAKSI
Niin, pian on kulunut 20 minuuttia.
Puhallus.
Liikkuu.
Aivan. Ja uudelleen.
Puhallus.
Missä? Puhallus? -Puhallus?
Aivan.
Aloita nyt kuunteleminen.
Se ei ole laulaja.
Se ei ole laulaja. Tiedän sen.
Se on tuolla, mutta… Tiedän.
Se on neula heinäsuovassa. -Niin.
Ja on vain…
Ne joko ovat siellä laulamassa tai eivät.
TRI MICHAEL POOLE, MERIEKOLOGI
Hän sanoo klo 4.00 tai 4.30 Marina de Vaiaressa.
Huomennako? -Niin.
Tehdään se. Olen mukana. Hienoa.
Neljä, kaksi…
Sanoin juuri, ettei meillä ollut hyvää laulua,
mutta oli hyvä olla merellä harjoittelemassa.
Ja tämä on tärkein osa, eli hydrofoni.
Niin, tämä on hydrofoni. Kun kiinnitämme sen vaijeriin,
hydrofoni käännetään ylöspäin, ja sen pyrstö tulee alas.
Pohjassa ja poijussa on siis paino… Aivan.
Niin. Laskemme sen tuonne riutalle, ja siellä on paljon kaloja.
Aikamoisia kurnuttajia. -Aivan.
Kalojen ääntelyä kuuluu paljon…
Katkaravut napsahtelevat, mutta… -Niin.
Kun valas laulaa lähellä, se ylittää kaiken muun.
Teen kaiken voitavani,
jotta saisin tietää, tapahtuuko täällä jotain erilaista.
Selvä.
Niin.
On syyskuun 10. päivä,
ja olemme parhaillaan riutan lähellä Mo'oreassa.
Jos äänite löydetään, se kuuluu tri Ellen Garlandille,
St Andrewsin yliopistosta.
Asetamme hydrofonit merenpohjaan -
ja toivomme, että laulava valas tulee lähelle.
Selvä. Lasken sen. No niin.
Me kutsumme tapaamme viestiä kieleksi.
Valaat toimivat eri tavalla.
Veden pinnan alla äänet voivat kantautua horisontin taakse puolessa tunnissa.
Ne voivat myös vaimentua kuulumattomiin parin metrin matkalla ja sekunneissa.
Ääniä kantautuu jatkuvasti -
eri paikoista ja ajoista.
Ryhävalaiden akustisessa maailmassa -
mennyt ja nykyhetki kohtaavat tavallaan samanaikaisesti.
Sitä voi verrata tähtien iän hahmottamiseen ajassa -
pelkillä korvillaan.
VARAMOOTTORIA ODOTETTAESSA -
MICHELLEN YSTÄVÄ JA TYÖTOVERI SAAPUU -
AUTTAMAAN KENTTÄTYÖN VIIMEISTELYSSÄ.
TOHTORIOPISKELIJA, MERIEKOLOGIA
Montako valasta merkitsin? -Kuusi.
Yhteensä kuusi. Valaita…
Kahden ryhmä, kolmen ryhmä ja yksi tuolta. Eikö vain?
Niin.
Niin käy usein. -Aivan.
Selvä.
-Kolmen minuutin tauko?
Niin.
Hyppäävä valas!
Olemme tauolla. -Voimme kuitenkin katsoa sitä.
Välipalan aika. Ota ruokaa.
Juustopasteijaa. -Täydellistä. Kiitos.
Niin.
Miten kauas menemme seuraavaa tutkimusta varten?
Tunnin eli kuusi kilometriä. -Kuusi kilometriä.
Loistavaa.
Montako tutkimusta teemme päivässä?
Neljä. -Neljä.
Miten nälkäisiä olemme, kun pääsemme kotiin?
Hyvin. -Hyvin nälkäisiä.
Tässä tiedostossa tapahtuu paljon.
En ole yllättynyt. Valaita on paljon.
Tässä on pieni kutsuhuuto.
Sitä sanotaan kaareksi. Sitten tulee pisara.
Murina, kutsuhuuto, pisara.
Pisara, pisara, pisara.
Kutsuhuuto, pisara, pisara, pisara.
Montako nimesit?
Kaikki.
Tiedätkö tuon kutsun nimen?
Norsu.
Läheltä piti. Ajattele sitä muistuttavaa, ehkä kuollutta, eläintä.
Mammutti. -Polttaa.
Villamammutti.
Ei, vaan brontosaurus.
"Ehkä" kuollutta?
Erittäin varmasti kuollutta.
Juksasit minua.
Niistä tulee mieleen brontosaurus.
Brontosaurukset. -Aivan.
Tuo kuulostaa brontosaurukselta. -Kyllä vain.
Vielä kolme päivää, ennen kuin saan uuden moottorin.
Yritämme vastata kysymykseen, viestivätkö valaat toisilleen murisemalla.
Aika on loppumassa.
Kirjaamme asioita,
jotta voimme ainakin näyttää maailmalle -
ja tuleville sukupuolille,
että täällä oli jotain kaunista.
Vastatakseni näihin kysymyksiin minun on lähdettävä kauas yhteiskunnasta -
ja elettävä eläinten hallitsemassa maailmassa.
Se ei tunnu uhraukselta.
Se tuntuu vapauttavalta.
Tiedän, että palaan kotiin erilaisena ihmisenä.
Enkä tiedä, sopiiko kotiin palaava minäni -
aiempaan rooliini.
Olin esimerkiksi kuukauden Etelämantereella -
ja huomasin koiran ja puolison luokse palatessani,
etten enää sopinut sinne.
Minun oli jätettävä heidät.
Pelkään, että niin käy jälleen.
Tiedäthän? -Tiedän.
Pelkään, etten sovi rooliin, joka minulla oli lähtiessäni.
Se on jätettävä -
fyysisesti mutta myös henkisesti.
Olet ollut kentällä seitsemänä vuotena.
Oletko oppinut palaamaan kotiin?
En.
Sen sijaan -
teen päinvastoin ja otan kotoa mukaani tärkeitä asioita,
kuten sinut, ja tuon ne tänne.
Siinä on enemmän järkeä.
Tämä on paljon turvallisempi paikka olla ihminen.
VIIKKO KOLME
En ole koskaan nähnyt näin vähän valaita kauden lopussa.
Olemme saaneet vain yhden selkeän äänityksen.
Aivan. Hydrofoni laskeutuu.
Liikkuu hyvin. -Loistavaa.
Kerään tietoja,
koska emme halua olla täällä yhtään pidempään kuin on välttämätöntä.
Saanko ajan? Kuuntelen nyt.
Kello 8.29.
Selvä, äänittää. -Hyvä.
Tämä on turhauttavaa.
Vesimelua ja loisketta kuuluu paljon.
Meidän täytyy lopettaa tasoon 25. Minä vain… Tästä on tulossa…
Tästä on tulossa haastavaa.
Olen vain uupunut kaikesta.
Vaikeuksista ja haasteista puhuminen -
voi joskus olla heikkouden merkki.
Tällä alalla ei halua näyttää heikkouksia, etenkään, jos on nainen.
Lupasin mennä tänä vuonna kenttätöihin vain kahdeksi viikoksi.
Kaipaan Mattia.
Tuntuu, ettemme ole nähneet toisiamme ikuisuuteen.
ÄÄNITETUTKIMUKSISTA VALMIINA 19/30 JÄLJELLÄ KUUSI PÄIVÄÄ
On tiistai, elokuun 27. päivä.
Tämä on tri Michelle Fournet,
ja mukanani on pian väittelevä tohtori Natalie Mastick.
Selvä. Hyvä on.
Onko se lähempänä muita?
Paljon valaita. Onpa paljon valaita.
Selvä. -Se on mieluisin ongelmani.
Se on hyvä ongelma. Katso niitä.
Katso!
Täydellistä.
Selvä, sininen on varmistettu ankkuriin.
Sininen on nyt vedessä.
Sininen on vedessä.
Onko iPadin äänenvoimakkuus maksimissa?
On. -Onko?
Soita se uudelleen. Soiko se? -Soi.
Emme laittaneet sitä veteen. -Hitto.
No niin, pysäytä se. -Voi ei.
No niin. Oletko valmis?
En tiedä. Se oli hyvin stressaavaa.
Kyllä, valmiina. -Selvä. Aloitetaan.
Yksi. Kaksi. Kolme, neljä, viisi.
Kuusi, seitsemän, kahdeksan, yhdeksän, kymmenen, yksitoista.
Valmiina? Ja aloita.
Meillä on kahden ryhmä.
Kolme yksittäistä. Yksi neljän ryhmä. Ja kahden.
Juuri tuossa. Siinä taitaa olla yksi.
Tutkimus numero 26.
Kello käy.
Ryhmän koko: kolme. 145,6.
Kahden ryhmä. 356,1.
Yhden ryhmä.
129,6.
Kahdestasadasta viiteensataan.
Ikä alkaa tuntua ensimmäistä kertaa.
Haluan saada lapsen.
Mitä teet vauvalle, kun olet kenttätyössä?
Otat vauvan mukaan.
Se on vaikea kysymys.
Riippuu siitä, millaista kenttätyötä teen.
Riippuu puolisostani kenttätyön aikana.
Jos puolisoni voi tulla mukaan kentälle, se onnistuu.
Jos saan tukea läheisiltäni.
Olen täysin vakavissani.
Olemme kentällä kuukauden. -Niin.
Joku poimii mustikoita lasten kanssa,
tekee pannukakkuja, pesee pyykit,
valmistaa päivän ruoat ja tiskaa aamuisin.
Tutkimusretken jälkeisenä päivänä -
on minun vuoroni olla lasten kanssa.
Yksi laitetaan tähän ja kahta pidetään kädestä.
Jos he kaatuvat, heidät vain nostetaan takaisin ylös.
Niin.
Sitten vuoro kiertää, ja on sinun vuorosi jäädä kotiin.
Niin. Kuulostaa mahtavalta. -Aivan.
Mietitkö, miten uuvuttavaa se on?
Se kestää vain kuukauden.
Kuukausi yhdeksäntuntisia päiviä veneessä,
eikä kotiin palatessa saa nukkua.
Alallamme ei vain ole siitä monia hyviä esimerkkejä.
Emme tarvitse esimerkkejä.
Selvä.
Hän sanoi, että tuolla. -Onko siellä laulaja?
Niinkö? -Se laulaa.
Kun menemme… -Selvä. Niin.
…ne lopettavat laulun…
Selvä. Eli menemme… Niin. -Aivan.
Viimeksi se aloitti uudelleen. -Niin, selvä.
Selvä. Minusta… Aivan. Se selittää asian, koska kuulimme -
melko hyviä lauluja, joten se on tuolla… Niin.
Hyvä on.
Lasken sen veteen.
Menemme oikeaan suuntaan.
Sen ääni tuntuu voimistuvan.
Niin, menemme nyt varmasti oikeaan suuntaan.
Niin.
Selvä.
Kuulimme saman laulun Australiassa.
Olemme jäljittäneet sitä koko kauden ajan.
Täällä on siis ainakin kaksi erilaista laulua.
Kulttuurien risteyskohta.
Tämä valas laulaa lännestä saapunutta laulua.
Toisen laulun on oltava jostain muualta.
Toiseksi lähin populaatio on Ecuadorissa.
Noin 8 000 kilometrin päässä idässä.
Laulun kulkeutuminen tänne tuntui ennenkuulumattomalta.
Se saattoi kuitenkin olla osa maailmanlaajuista kulttuurista verkostoa,
jossa tuhannet aivot oppivat ja jakavat toistensa kanssa -
planeettamme monimutkaisimpia akustisia kaavoja.
Se on tulosta evoluutiosta, joka alkoi miljoonia vuosia meitä ennen.
Valaiden kulttuurin tutkiminen voi kertoa jotain olennaista ihmisestäkin.
Miten voimme viestiä eri tavalla -
miljoonien vuosien kuluttua.
Olemme saamassa selville,
toimiko se tässä.
Se alkaa tuosta. Hyvä on.
Ensimmäisessä alkujaksossa on yksi, kaksi -
ja kolme kurnutusta.
Ei murinaa.
Toisessa alkujaksossa on yksi, kaksi ja kolme murinaa.
Keskijaksossa niitä on yksi, kaksi,
kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän,
kahdeksan, yhdeksän, kymmenen, yksitoista,
kaksitoista, kolmetoista.
Niitä on 13.
Aika hienoa, vai mitä? -Niin on.
Ne vastaavat sinulle.
Ajattelen yhä, ettei se toimi.
Olen niin tyytyväinen!
On hyvin vaikea tulkita luonnon kielellistä maailmaa.
Kuunnella ja ymmärtää, mitä se viestii itselleen.
Mittasuhteet ovat samat kuin satelliittien kääntäminen taivaalle -
ja ulkoavaruuden kuunteleminen merkin toivossa.
TRI FOURNET'N ALKUANALYYSI NÄYTTÄÄ,
ETTÄ RYHÄVALAAT KÄYTTÄVÄT MURINAA VIESTIMISEEN -
JA ITSESTÄÄN KERTOMISEEN.
HÄNEN LÄPIMURTONSA AVAA IKKUNAN SIIHEN,
MITEN VALAAT PITÄVÄT YLLÄ ELINIKÄISIÄ SUHTEITA.
TRI GARLAND TYÖSKENTELEE KANSAINVÄLISEN TUTKIJARYHMÄN KANSSA -
TUTKIEN RYHÄVALAIDEN LAULUA.
HE LUOVAT YHDESSÄ KARTTAA -
VALAIDEN LAULUJEN KANTAUTUMISESTA ERI PUOLILLE PLANEETTAA.
TRI FOURNET JA TRI GARLAND JATKAVAT TUTKIMUSTA -
MAAILMAN TODENNÄKÖISESTI VANHIMMAN -
KULTTUURI- JA VIESTINTÄJÄRJESTELMÄN PARISSA.
Tekstitys: Liisa Sippola