Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- עלינו לרסן את החיות ולהשאירן במקומן -
- ולכן אנו ממעטים לשאול אותן שאלות -
- שמא תשובתן תפחיד אותנו כשתנפץ את אמונותינו. -
- צ'רלס באודן -
- מצר פרדריק, אלסקה -
- ד"ר מישל פורנה -
"אני מנסה להתחיל שיחה,"
זה הניסוח הבסיסי ביותר של המצב.
אני הולכת להכניס רמקול לאוקיינוס, לדבר אל לווייתן
ולקוות שהוא יענה.
אם העבודה הזאת תצליח,
היא תהיה הניסוי הראשון
שבו נקיים באופן פעיל דיאלוג עם לווייתן גדול-סנפיר.
- בזמן שמישל מנסה ליצור קשר עם לווייתנים גדולי-סנפיר -
- מדענית אחרת מנסה לפענח -
- עד איזה מרחק מגיעים הקשרים שלהם -
- במרחב ובזמן. -
- אוניברסיטת סנט אנדרוז, סקוטלנד -
- ד"ר אלן גרלנד -
אנשים חוקרים את שירת גדול הסנפיר כבר 40, 50 שנה.
ועדיין אף אחד לא יודע באמת למה הם שרים.
ציפורים שרות.
ולווייתנים אחרים שרים.
אבל שירת גדול הסנפיר... עוד יותר מורכבת.
יש להם קצב.
נשימה קצובה.
חריזה וחזרתיות.
שעות של דפוסים בתוך דפוסים.
בלי התחלה וסוף ברורים.
אני חושבת ששירת גדול הסנפיר היא תקשורת מורכבת
בסולם שאנחנו לא מכירים דבר שדומה לו.
חוץ מאיתנו.
אבי החורג היה פסנתרן קלאסי.
- אוניברסיטת קורנל, אית'אקה, ניו יורק -
כשהוא התיישב ללמד אותי לנגן בפסנתר,
הוא אמר לי לנגן תו אחד, לעצום את עיניי ולהקשיב...
עד שהצליל נעלם.
הוא רצה שאבין את הצליל מכך שאחווה אותו.
זה הרבה יותר קל כשאתה על היבשה.
ואז את מגדירה את מד הזמן.
- סדנת הייצור וההנדסה של ביואקוסטיקה, קורנל -
המערכת הזאת מתקשרת עם הקופסה הזאת?
נדרשו עשר שנים להכנת התשתית
לפני שיכולנו בכלל להתחיל ליצור את קובצי ההקלטה שנשמיע ללווייתנים.
יופי. היא נדלקת. -יפה.
כן.
זה עובד? -כן. מצוין.
יופי. טוב. -בסדר.
זה מופעל? -מופעל.
כן.
כן, בזה הוא הולך להיאבק.
זהו. זו הקריאה המוקלטת.
זו הקריאה האמיתית שנשמיע...
או אחת הקריאות.
נצטרך לתקן את זה קצת.
כן. אפשר להוריד את הווליום.
אולי...
משהו משובש. ייתכן שתצטרכי לתקן.
זה משובש מההקלטה. -טוב.
כן. השיבושים הם מההקלטה.
ההקלטות האלה לא עברו סינון, לא כווננו אותן בכלל.
זה טוב.
משהו לא לגמרי תקין. -לא, משהו לא תקין.
אני מנסה לעבוד על הלווייתן.
אני צריכה להיות שקופה לגבי זה.
אני מנסה לשכנע את גדול הסנפיר
שיש במים לווייתן נוסף שעושה קולות.
ערכנו סיעור מוחות בכמה נושאים וייתכן שנתקלנו ב...
- מעבדת הביואקוסטיקה, קורנל -
ניסויים עם הקלטות בעבר יצרו בטעות המון צלילים איומים.
ככה זה עובד. במשך חצי מהבית זה השיר האמיתי.
בפעם האחרונה שהם הקליטו,
זה נשמע כמו לווייתן גדול-סנפיר ששאף הליום.
וזה הקטע המשוחזר.
והם לא הבינו למה אף אחד לא הגיב.
מנקים הכול. -כן, מאבדים את כל הרעש.
וכאן רואים את צורת הגל.
כחול זה הקלט ואדום זה מה שאנחנו מקשיבות לו עכשיו.
אדום זה מה שאנחנו שומעות עכשיו. -כן.
אז בעצם את עובדת רק עם סיגנל?
ואין לך שום עניין עם הספקטרוגרם?
כל התקתוקים וכו' יוסרו.
זה רעיון מעולה.
הבעיה היחידה שעולה בדעתי היא שרוב הקריאות של גדולי הסנפיר אינן טונליות.
אלה קריאות של אפנון תנופה.
והן קצרות. לכן רבות מהן הן בעצם...
קריאות לא הרמוניות ולא טונליות.
זה מדהים.
את עושה את זה ממש טוב.
לכן אני חושבת שזה יהיה רק עניין של בהירות.
אני חושבת שכדאי לנסות. -כן.
אם נקשיב לכל הלווייתנים בעולם בבת אחת,
רוב הקולות האלה יהיו קריאות.
לפעמים הן מופיעות בסדרות שהסדר בן משתנה,
לפעמים הן מופיעות אחת אחת.
- קריאת טיפה -
אבל הן קצרות.
- קריאת סוופ -
ואנחנו מבינים מעט מאוד עליהן.
- קריאת נהמה -
אבל כל הקריאות של גדול הסנפיר...
- קריאת טיפי -
יש אחת שהיא החשובה ביותר.
הצליפה.
אנחנו חושבים שאת הקריאה הזאת כולם מפיקים.
לבעל החיים הזה יש פוטנציאל להפיק מספר אינסופי של קריאות.
למה הקריאה הזאת ייחודית?
למה הקריאה הזאת מיוחדת?
הדרך הטובה ביותר להתחיל לברר את זה
היא להשמיע אותה ללווייתן ולראות איך הוא מגיב.
לשאלה הזאת התכוננתי.
למענה נאבקתי בגיל 25 בתחילת דרכי.
וזו שהפגנתי בעדה כשהתחלתי את לימודי הדוקטורט.
ואני צריכה לוודא שהמדע יהיה ללא רבב.
זו רק ההתחלה של ההבנה שלנו
כיצד גדול הסנפיר קולט את העולם.
וכיצד הלווייתנים גדולי הסנפיר קולטים זה את זה באמצעות צלילים.
- מישל תיסע לאלסקה -
- לבדוק אם גדולי הסנפיר משתמשים בקריאת הצליפה -
- ליצירת קשר זה עם זה. -
אימא שלי אהבה את האוקיינוס.
היא תמיד רצתה להיות אוקיינוגרפית,
אבל לנשים לא הותר לעלות על סירות.
אז במקום זאת היא נהיית גאוגרפית.
היא לא נטשה את אהבתה לאוקיינוס, והיא ללא ספק
הנחילה לי אותה.
- היחידה לחקר יונקים ימיים -
בדיוק. זה דבר חשוב.
לשים לב למוזר, לשים לב לשונה, זה הדבר הכי טוב שאתן יכולות לעשות.
כי זה יקפוץ לכן מול העיניים
אם נשים לב להבדלים ברמת הפרט.
רשמו לפניכן.
מדענים תמיד חשבו שהשירים משמשים רק להזדווגות.
יש כאן דפוס יפה.
כינור, נביחה,
ואני די בטוחה שזו תהיה צליפה.
אלה שלושה צלילים מושלמים...
אבל כשהאזנתי לעשור של הקלטות מדרום האוקיינוס השקט,
שמעתי את אותם שירים שוב ושוב
באוכלוסיות שמאות קילומטרים מפרידים ביניהן.
אבל אנחנו רואים את המבנה, וזה חשוב.
יש כאן ציוץ גדול, ואז יחידה בתדר נמוך יותר,
ואז הציוץ הגדול וכמה בתדר נמוך.
אם חושבים על זה כעל מבנה...
הבנתי שהשיר חייב להיות הרבה יותר מרק הזדווגות.
מוכנסים לשיר שינויים קטנים.
ואז כל הזמרים לומדים את השינויים והשיר מתפתח.
הוא צועד קדימה.
ואז השירים מועברים לאוכלוסיות מרוחקות.
וכשזה חוזר על עצמו,
זה נהיה הצליל הקולקטיבי של אלפי לווייתנים.
כל זה הוא תופעה תרבותית.
מאוסטרליה,
הוא מתפשט קודם לקלדוניה החדשה, מרחק 1,300 ק"מ.
כולם לומדים את השיר בתוך כחודשיים,
וזה מגוחך שבעלי חיים יכולים ללמוד
את התבנית הארוכה והמורכבת הזאת כל כך מהר.
השירים נעים ממערב למזרח, תמיד,
ומחברים אוקיינוס של לווייתנים עם תרבות.
אני מנסה לשרטט מפה
של המקום שבו נמצא שיתוף של שיר בדרום האוקיינוס השקט.
כדי למצוא את השוליים שלו.
לגלות היכן נגמרת תרבות גדולי הסנפיר.
- אלן מתכוננת לנסוע לפולינזיה הצרפתית -
- לראות אם הלווייתנים שם -
- שרים גם הם את השיר שעל עקבותיו היא מתחקה. -
- מאט לילי, בעלה של אלן -
מספיק? לא נראה לי. -אני חושבת שזה מספיק. דחוס את זה פנימה.
בוא, זין. מה זה?
עלה.
מה דעתך, זין?
נראה בסדר?
עבודת שטח היא תמיד אתגר,
כי את רחוקה מהאנשים שאת אוהבת.
אבל חשבתי...
מדי פעם הצלחתי לשכנע את מאט לצאת איתי לשטח.
גילינו שהוא סובל ממחלת ים בסירות.
אז... זה לא עלה יפה.
צריך לכבות את הכיריים קודם.
אני יודעת... -רואה את העשן?
פתחת את ה... כן.
בשלב הראשון, אלן תמיד מפעילה את גלאי העשן.
את בסדר? -כן.
תודה, חבר.
אני אפילו לא יודעת איפה להתחיל.
תאצילי סמכויות, אלן. -סליחה?
תאצילי סמכויות. תעבירי לי משימות.
בסדר.
אתה יכול להוריד מחבל הכביסה את כל מה שיבש?
בהחלט.
תהיה לנו תקשורת ממש מינימלית בהמשך,
וזה מבאס.
זה קשה מאוד.
אני חושבת שזה הרבה יותר קשה לך מאשר לי,
כי אני כל הזמן מוקפת באנשים, בצוות שלי.
חוץ מזה, יש לך מה לעשות, נכון?
אין מנוחה בשטח.
כשאת מתעניינת מאוד במשהו וזה ממש מלהיב אותך,
מובן מאליו שזה מה שתרצי לעשות.
אני אוהבת להיות בשטח.
זה גורם לי אושר עצום ואני פשוט אוהבת את זה.
ולא הייתי רוצה להפסיק לעשות את זה,
אבל קשה לי מאוד לנסוע.
הכי טוב לנסות לא לחשוב על זה, אני מניח.
טוב.
בואי הנה.
זהו...
- מפרץ הובארט, אלסקה -
- בשבועיים הראשונים של עבודת השטח -
- יסייעו למישל חוקרת עמיתה -
- וסטודנטית. -
ארבעה הידרופונים, יש. שלט רחוק, יש.
ארבעה תיקים יבשים עם קולרים ומכשירי ג'י-פי-אס, יש.
מכשיר עיקוב, יש. תיק שחור קטן יבש עם ג'י-פי-אס לסירה, יש.
אייפד, יש. מגבת ירוקה בתרמיל.
מצבר "גול זירו" עם כבלי טעינה
וקולט שמש של "גול זירו", שניהם בתרמיל.
מזוודת פליקן שחורה. -יש.
עם מצלמה... בדקתי הבוקר.
מצלמה, משקפת, סוללת מצלמה תשעה וולט נוספת
ושתי סוללות דאבל-איי, כולן שם.
מעולה. תיק צהוב גדול יבש, מעילי גשם, ארוחת צהריים.
- מגי נייט, עוזרת מחקר -
יש, יש, יש.
רמקול. ארבע חגורות הצלה.
- ד"ר ליאנה מת'יוס, אקולוגית ימית -
שני מכשירי קשר. -יש.
תיקים אישיים יבשים ובקבוקי מים. -מים.
בקבוקי המים שלי מלאים.
מסנן קרינה.
מסנן קרינה, שהוספתי לרשימה.
הוא בתיק. כדאי שנמרח על הפנים.
נבצע את הסקר הראשון בדרום, ואז נתקדם צפונה.
טוב.
כשאת נמצאת במקום עם יופי כזה, קל לשכוח...
שהלווייתנים יכולים להפוך את הסירה.
והמים קרים מספיק כדי לגרום למותנו.
יש שם מישהו.
בוודאות.
בעונות קודמות, עברו שבועות בלי שראיתי אף לווייתן.
השנה יש לנו רק חודש כדי לסקור לפחות 30.
טוב, הידרופונים, השעה 10:28, 11 באוגוסט.
זאת ד"ר ליאנה מת'יוס יחד עם ד"ר מישל פורנה.
אני הולכת למחוא כף שלוש פעמים.
כל הקלטה נמשכת שעה.
מלמטה נעקוב באופן אקוסטי אחרי לווייתן אחד באמצעות הידרופונים
בזמן שהרמקולים שלנו ישמיעו צליפות.
מפעילה הקלטה.
ומלמעלה נרשום כל מה שאנחנו רואות שלווייתן אחד עושה.
זה נקרא מעקב ממוקד.
ע"י קישור התנהגויות שנצפות על פני המים להקלטות שנעשו מתחת למים,
אקבל תמונה מלאה של אופני התגובה של הלווייתנים להקלטות שלנו.
נתחיל עם הראשון שיעלה לפני המים. -כן.
נראה לי שהיא תצוץ ממש לידנו.
כן.
התחילי את הסקר.
עלייה ראשונה לפני המים. דרום מזרח, 76.2 מעלות.
נשיפה.
תתעלמי. זה לא הלווייתן שלנו.
זה לא הלווייתן שלנו. -לא.
נשיפה. מערב.
אזימוט 50.1 מעלות.
נשיפה. צפון מערב.
צלילה. 36.3 מעלות.
מאה חמישים.
זה הלווייתן שלנו. -כן. זה הלווייתן שלנו.
טוב. הסנפיר הגבי לבנבן.
נכון? -כן.
כן. אונות הזנב הרגיעו אותי.
כי גם ללווייתן השני היה זנב שחור.
הבחנתי בזה וחשבתי שזה זה...
לא. זה הלווייתן שלנו. -וזה הזנב הנכון?
כן, זה הזנב הנכון. -כן.
זנב שחור עם מין כתמים. בלוטי ים מלמעלה.
כן -כן.
טוב. זה סוף הסקר שלנו.
- ההקלטה הראשונה הסתיימה -
מגע. -מגע.
מגע.
למישהי אכפת אם אקח את הכריך עם הצ'דר?
לכי על זה.
אתן מאוכזבות שאני לא לוקחת אותנו לשם?
לא. -טוב.
זה בכוונה.
יש שם יותר מדי לווייתנים.
אני לא חושבת שכדאי לרדת לשם.
זה עלול להיות מבלבל.
- ההקלטה השנייה -
זה לא הלווייתן שלנו. -נכון.
זה לא הלווייתן שלנו.
שני אלה לא לווייתנים שלנו. -נכון.
מה עם ההוא שם שמתיז מים?
כן. -זה הלווייתן שלנו.
עלייה ראשונה לפני המים, 185.2.
מאתיים.
אני די בטוחה שזה הלווייתן שלנו.
אנסה לתפוס אותו במשקפת.
נשיפה.
דרום, 178.5.
ארבע מאות. הקרוב יותר, כן? -כן.
זה לא הלווייתן שלנו. -לא הלווייתן שלנו.
מחקו את כל התצפית האחרונה.
למחקר הזה יש סיכוי גבוה להיכשל.
הלוגיסטיקה נורא מסובכת.
כשיש כמה לווייתנים, קשה מאוד לעקוב אחרי אחד בלבד.
- מוריאה, פולינזיה הצרפתית -
הרעיון שאולי אוכל לתרום משהו לידע הזה.
שזה יהיה החלק הקטן שלי שיעזור להשלים את הפאזל.
אפילו בעונת השטח הכי קשה או ביום הכי מחורבן,
זה מקים אותי מהמיטה כל בוקר.
אני מדענית חנונית...
שמנסה להבין את כדור הארץ,
מנסה להבין את כל בעלי החיים על כדור הארץ
לפני שייעלמו.
לא לימדו אותך לעבוד עם הידרופון?
לא ממש. -טוב, סבבה.
באופן כללי, לחלק הזה אסור להירטב, החלק הזה נכנס מתחת למים.
- אלכס סאות', דוקטורנט בזואומוסיקולוגיה -
אלה מתעוררים לאט ממצב חיסכון.
כן, נכון.
אני יכולה לשמוע את זה משם.
זה בהחלט... במצב טוב.
הרעיון הוא לחבר שרוך,
וללפף אותו חזק, אבל לא חזק מדי.
נכון. -אתה לא רוצה לחנוק את הכבל.
בסדר.
הרעיון הוא לצמצם את הרעש של תדר המים?
זה מה שניסית להסביר? -כן. זה...
מצמצם את הוויברציות של התדרים הנמוכים. -כן.
זה עבר אליי מהמנהל של המנהל שלי
אליו, וממנו אליי ועכשיו אני מכניסה את זה למעבדה שלנו.
אז זו ה...
זו השיטה האוסטרלית, נגיד.
זה מושלם. -בסדר.
עכשיו חסרים רק הלווייתנים.
- ריצ'מונד פרנק, קפטן הסירה -
גם אני שמחה לראות אותך.
נהדר שאנחנו מפליגים איתך. -המון זמן.
אני יודעת. עברו שנים.
יש לי רק שבועיים,
ואני צריכה לאסוף הקלטות איכותיות של לווייתנים שונים,
כדי שאדע מה הם שרים.
צר לי על זה. מה דעתך?
אולי תנסי שם. מבחינת הצליל זה עדיף.
כן, נשמע ש... -ואחר כך נוכל לנוע...
כן. זה הרעיון הכי טוב.
מוכנה לצלילה? -כן, מוכנה לצלילה.
שחרר את הסליל... כן, מצוין. -הנה.
טוב. עכשיו נתחיל להאזין. -טוב.
אני מאזינה בעוצמה 95.
אולי זה ממש בקצה טווח השמיעה שלי.
יכול להיות, כן.
זה משחק מחבואים אקוסטי.
בוא נשחרר את כל החבל.
כי זה לא מונח אופקית
ואני מעדיפה להגיע כמה שיותר עמוק.
מתחת לפני המים יכולים לשמוע את השיר
לווייתנים אחרים ממרחק עשרות קילומטרים.
אבל ההידרופון שלי מתקשה להקליט בבירור מעבר לשניים, שלושה קילומטר.
טוב, אעצור את זה עכשיו. קובץ 001.
מרגישים את זה משם. -כן.
הלווייתנים שרים ליד השונית,
אבל המים העמוקים יכולים להיות ענקיים,
ואם לא נזהרים, הם עלולים להטביע את הסירה.
בואו ננסה שם.
המים הם חלון, אבל הם גם קיר.
אנחנו יכולים לאשר שיש כאן שירה,
אבל היא באיכות ירודה עד ירודה מאוד.
מה שאומר שהוא רחוק מאוד. אנחנו לא יכולים להיכנס שם, לצערי.
- חמש מ-30 ההקלטות בוצעו, נותרו 24 יום -
עשר שנים באלסקה ומעולם לא ראיתי כל כך הרבה לווייתנים.
אני חושבת שנגרום נזק להקלטה אם לא...
נעשה סריקה.
אנחנו מנהלות מעקב ממוקד אחרי הלווייתן הזה
ומשמיעות הקלטה ללווייתן הזה
אבל הוא לא היחיד ששומע את ההקלטה.
מה שאומר שהתגובה שלו תהיה שונה.
כי כשאת ואני מנהלות דיאלוג לבדנו
או כשאנחנו מנהלות דיאלוג עם קבוצת אנשים,
יש הבדל במידת התרומה שלנו.
נכון. -ובכמות תשומת הלב שלנו.
אני חושבת שאנחנו מתקשות להרפות.
בהחלט. הקדשנו שבועות. אני הקדשתי חודשים... הקדשתי שנים...
המון זמן. -לתכנון המעקבים הממוקדים האלה.
אבל כשאת מגיע לשם ואת עושה את זה... -זה משתנה.
ואת רואה כל מיני דברים אחרים...
לא משנה כמה זמן הקדשתי לתכנון המעקב.
אז מה הדרך האלגנטית ביותר
להיות בטוחות לגבי משהו שאנחנו רואות בטבע
בלי להגזים אותו, בלי לייחל לו?
נדמה לי שבשאלה הזאת...
סריקה היא הדרך הפשוטה ביותר לתפוס את התגובה להקלטה.
שינוי קיצוני.
קיצוני מאוד.
אני חושבת שאנחנו... -היי, מגי.
אנחנו עושות שינויים בפרוטוקול.
נבצע סריקות. -רק סריקות?
כן. -סריקות בלבד?
סריקות בלבד.
חשבתי שיהיה לי רק לווייתן אחד,
לכן היה הגיוני לגמרי להתבונן במה שלווייתן אחד עושה.
במקום זאת, לגמרי במפתיע יש לי המון לווייתנים.
לכן אני צריכה לדעת אם
מספר הצליפות שכל לווייתן מפיק
עולה כשאני מפיקה צליפה.
והדרך הכי טובה לעשות את זה היא להתחיל לבצע סריקות.
אני מסמנת כל לווייתן שאני רואה סביבי.
אם מספר הצליפות הממוצע שכל לווייתן יוצר
עולה כשאני מפיקה קריאת צליפה...
זו ראיה חזקה לכך שהם משתמשים בצליפות ליצירת קשר.
- השמעת הקלטה ראשונה ללווייתנים רבים -
מתחילה השמעה.
בסדר.
ננוע לכיוון הזה כדי לפנות להם מקום.
ואז נסתובב ונחזור. לאט. נתקדם לאט.
שלושים שניות מההקלטה. -תודה. שלושים שניות.
גודל הקבוצה, ארבעה. 131 מעלות, 450 מטר.
גודל הקבוצה, שניים. 154, 900.
מאה ארבעים וחמש. גודל קבוצה, שניים.
את יכולה להאט טיפה? -בקושי.
טווח, 180 מטר.
בבקשה, חזרי על האזימוט.
מאה ארבעים ושתיים.
גודל קבוצה, שניים...
כ-230 מטר.
מאה שמונים וחמש. גודל קבוצה, אחד.
חזרי על זה, בבקשה. אני מצטערת. -185. גודל קבוצה, אחד. 230 מטר.
כ-180 מטר. גודל קבוצה, אחד. 256.
אני בגודל קבוצה ארבעה ב-900 מטר.
מה היה האזימוט? -לא יודעת.
טוב, נעצור ונתחיל מחדש.
זה נורא מהר, ולא הספקתי להסתכל על זה באמת.
אני יודעת. וזה...
בואי נמחק את הכול ונתחיל מחדש.
כל כמה שזה היה קשה, זה היה קל יותר.
מאשר לנסות מעקב ממוקד אחרי לווייתן אחד מכולם?
כן. תראי את אלה. תראי את זה.
טוב. התחילי סקר.
טוב. גודל קבוצה, שלושה. 159.
בא לי דווקא לראות אותנו.
מתי התחלנו להשמיע את ההקלטה? -ב-11:32.
זה נשמע בסדר. -נדמה לי שזה אנחנו. זה שקט.
נכון. אבל זה מתאים בול.
זה מתאים בול. בהחלט. זה נשמע מאוד, מאוד מציאותי.
כן.
זה לא אנחנו. -לא, לא אנחנו.
לא, אנחנו כאן. זה אנחנו. -כן.
אני חושבת שהצליפה היא סוג של אמירת שלום.
אולי, "שלום, אני..."
מה שמעלה את השאלה...
אם לכל לווייתן יש צליפה משלו...
האם הם יכולים לזהות זה את זה באמצעותה?
לכן אני משמיעה את הצליל הזה.
לפני שאפשר לנהל שיחה...
כדאי להציג את עצמך.
אז מה עוד גילינו כאן?
רצינו לראות אם הם מפיקים צליפות לפני שהתחלנו להשמיע צליפות, נכון?
זה אנחנו. -וזה אנחנו.
אין הרבה צליפות לפני שאנחנו התחלנו להשמיע צליפות.
הם מתעקשים לענות.
ייתכן שזה רק מקרי.
הו, הנה עוד אחת.
ליאנה. -מה קורה?
בואי הנה. -טוב.
מגי, אנחנו צריכות דחיפה. -אוי, אלוהים.
אוי, אלוהים. -פגענו באדמה.
זה חורק.
אני לא באה לעזור. אני לא חלק מזה.
לא מוכנה שיתבעו אותי אם משהו ישתבש.
אנחנו על האדמה? נראה לי שפגענו באדמה.
אני אעמוד כאן ואשפוט אותך.
את אומרת שאי אפשר להתנדנד?
אם נזוז לשם, יש שם פחות אדמה, נכון?
מוכנה? -אלוהים, אני בוכה מצחוק.
אוי, אלוהים. אני משתינה במכנסיים.
כן, מגי...
תיזהרי. -זה נראה רעיון ממש גרוע.
תצליחי להרים את הרגליים לשם? -מן הסתם.
אם תחזיקי את המקל גבוה יותר... כן.
כן, תצטרכי פשוט לקפוץ.
לקפוץ ולהתיישב בפישוק.
אוי, אלוהים. רק שהיא לא תתנגש בעץ.
אני לוקחת דברים שאני אוהבת במקום הזה
ומיישמת בבית שלי.
מה למשל?
למשל, אין לי אינטרנט.
אין לך אינטרנט בבית?
כן, אין לי אינטרנט בבית. -כן.
שקט מאוד בבית שלי.
אני רחוקה מהרעש,
ולכן כשאני יוצאת מהבית, זה נשמע קצת...
כן.
כשאני מתעוררת בבוקר אני מרגישה כאילו אני מתעוררת באוהל.
כן. המעבר מכאן לחיים הרגילים הרבה, הרבה יותר קשה.
אני צריכה כמה וכמה ימים כדי להתכייל מחדש
למציאות ולעולם האמיתי, וזה פשוט...
זה בדיוק העניין, אני לא מרגישה ששם זו המציאות,
אלא כאן זו המציאות.
זה העולם האמיתי.
כן, אבל זה לא העולם האמיתי שאנחנו חיות בו כל הזמן.
כן. -אז אנחנו צריכות להתאפס
לחיי היומיום שחיינו לפני זה.
וזה קשה.
חלק מהדברים שאנחנו עושים הם לא מולדים.
הם נלמדים.
הם אומרים לנו למי אנחנו מחוברים.
ולאן אנחנו שייכים.
עבדנו היום. היינו צוות טוב היום.
כן.
טיפלנו זו בזו יפה.
צחקנו הרבה.
צחקנו הרבה היום.
את לא צריכה שאספר אותך?
אנחנו קוראים לדברים האלה תרבות.
התרבויות הקדומות ביותר אינן אנושיות.
הן מהאוקיינוס.
שנים על שנים החוקרים חשבו שהם חיים לבד,
כי לא ראינו אותם יחד.
אבל כבר עידן ועידנים שאינם לבד.
לפני 40 מיליון שנה, המוח שלהם התפקע ממורכבות.
לפני שהלכנו זקוף.
לפני שהדלקנו אש.
המודעות שגשגה כי הם נהפכו לחיה חברתית.
אזורים הקשורים לעצמי ולקהילה
נהיו מורכבים יותר במוחם לעומת כל מוח אחר.
לרבות המוח שלנו.
חושי הראייה והשמיעה התמזגו.
וזה אפשר ללווייתנים לראות זה את זה באמצעות צלילים.
הלווייתנים למדו ליצור מערכות יחסים בחושך.
זנב. -איפה... זנב משמאל.
אני רואה אחד שם ואחד שם.
טוב. מקליט ב-13:50.
טוב, יש לנו כאן זמר.
הגניחות ממש...
אפשר לשמוע את כל הפרטים בהן. זה נהדר.
זה בדיוק מה שאנחנו רוצים. זה זה. זה הלווייתן שלנו.
זה הלווייתן שלנו. נחזיק את החבל שעה שלמה.
זה הזהב שלנו.
זה רגע השיא שלנו העונה. -כן.
השיר שהקלטנו שונה מזה שעקבתי אחריו.
שיר חדש שעוד לא שמעתי.
ב-20 שנה של הקלטות שירים בדרום האוקיינוס השקט,
זו הפעם הראשונה שראיתי את זה קורה.
אבל אני לא חושבת שזו אנומליה.
לשיר יש מבנה מורכב ותמות מגובשות לגמרי.
אולי פולינזיה הצרפתית היא לא סוף המפה.
- בוצעו כבר 13 מ-30 ההקלטות מרובות הלווייתנים -
- נותרו 20 יום -
בעוד שבוע אאבד את ליאנה ומגי, שחוזרות לעבודות הקבועות שלהן.
אבל נראה לי שאנחנו סוף סוף מתחילות להבין.
מאז שהפסקנו לעקוב אחרי לווייתן אחד והתחלנו לעקוב אחרי עשרות,
החלק הקשה היה לאמוד את המרחק בעיניים.
אז כל בוקר אנחנו מתאמנות.
טוב, הניחוש שלי. -בסדר.
אני... -את ראשונה.
הייתי אומרת כ-114 מ'.
אני אמרתי 135. -ייתכן שזה 135.
לדעתי 155 מ'.
לדעתי בין 135 ל-180. זה היה הניחוש שלי.
באמת? אני אמרתי בין 90 ל-135.
בסדר. -טעיתי.
בין 135 ל-180. -הייתי אומרת בין 135 ל-180.
טווח של... אוי, אל תזוז.
זה 120 מ'.
קצת פחות. -כן.
טעינו בהערכות המרחק.
מוכנה? -כן.
הייתי אומרת כ-70 מ'. -כ-70.
פחות מ-90. -כ-65.
הוקל לי. -כן.
חם היום. -כל כך לא נוח לי.
את נראית גם מאוד...
כמו בחורה צרפתייה שיצאה לשטח היום. -באמת?
בשיער אסוף ובגדים שחורים.
כדי שלא תראי את כתמי הזיעה שלי בשחור,
ושאוכל להכניס את השיער לכובע.
אופנה פונקציונלית.
-כן.
לא החלפתי חולצה איזה שישה ימים.
הם פשוט מרהיבים. כל כך הרבה לווייתנים.
שם, ושם, ושם, ושם, ושם, ו...
באמת?
ליאנה, נשפך דלק מאחורי הסירה.
טוב, נחזור הביתה. -כן.
זה עובד.
כן, כן.
אני לא יודעת איפה בדיוק הדליפה,
אני צריכה לחפש אותה.
אבל אני יודעת שכשאני ממלאת דלק, הוא נכנס בסדר,
אבל משהו קורה. נראה לי...
לא אנסה לנחש עכשיו, אבל אני עובדת על זה.
טוב.
אני רק יודעת שבשעות הקרובות כנראה
לא יהיה לי עודף זמן
ואהיה במוד של פתרון בעיות עד שהבעיה תיפתר.
הבנתי. -טוב.
- בימים הנותרים של ליאנה ומגי בשטח -
- הצוות אינו מצליח להשמיע הקלטות -
- בגלל התקלה במנוע. -
- שבוע שני -
אנחנו מתקרבים ל-20 דקות.
נשיפה.
הוא זז.
כן. ועוד פעם.
נשיפה.
איפה? נשיפה? -נשיפה?
כן.
מתחילים להאזין עכשיו.
הוא לא זמר.
הוא לא זמר. אני יודעת.
הוא שם, אבל... אני יודעת.
זה כמו מחט בערמת שחת. -כן.
ופשוט צריך...
או שהם יהיו שם וישירו או שלא.
ד"ר מייקל פול, אקולוג ימי -
הוא אומר ארבע, ארבע וחצי במרינה בוואיארה.
מחר? -כן.
נעשה את זה. אני בעד.
ארבע, שתיים...
בדיוק אמרתי שאין לנו אף שיר טוב,
אבל טוב שבאנו, וזה תרגול טוב.
הקצה הזה הוא הפעיל. זה ההידרופון.
כן, זה ההידרופון. כשנקשור אותו לחבל,
נחבר את ההידרופון למעלה ואת הזנב למטה.
אז יש משקולת על הקרקע ומצוף או...
כן. אנחנו מניחים אותו על השונית שם ויש הרבה דגים בסביבה.
נתפוס כמה מקרקרים מגניבים. -נכון.
אתה תשמע הרבה כאלה.
יש שם נקשנים, אבל... -כן.
כל עוד יש זמר קרוב, הוא גובר על כל דבר אחר.
אני עושה כל שביכולתי
כדי להבחין אם קורה כאן משהו שונה.
בסדר.
כן.
היום 10 בספטמבר,
ואנחנו נמצאים ליד השונית במוריאה.
אם הוא יימצא, הפסקול שייך לד"ר אלן גרלנד
מאוניברסיטת סנט אנדרוז.
אנחנו מניחים הידרופונים על קרקעית הים,
בתקווה שלווייתן זמר ישחה מספיק קרוב.
טוב, אני אשחרר. כן.
אנחנו קוראים לתקשורת שלנו "שפה".
אנחנו חושבים שמה שהלווייתנים עושים הוא שונה.
מתחת למים, ייתכן שתידרש לצלילים חצי שעה כדי להתעקל סביב האופק.
או לדעוך תוך שניות ומטרים ספורים.
צלילים מגיעים כל הזמן
ממקומות ומזמנים שונים.
ואיכשהו גדולי הסנפיר מפענחים עולם אקוסטי
שבו העבר וההווה מגיעים בבת אחת.
זה כמו לדעת איפה כל כוכב נמצא בזמן...
באמצעות האוזניים בלבד.
- בזמן ההמתנה למנוע חלופי -
- חברה ועמיתה של מישל מצטרפת -
- כדי לעזור לסיים את העונה. -
- נטלי מסטיק ג'נסן דוקטורנטית לאקולוגיה ימית -
כמה לווייתנים סימנתי? -שישה בסך הכול.
שישה בסך הכול. לווייתנים, לווייתנים...
קבוצה של שניים, קבוצה של שלושה ואחד בודד שם, נכון?
כן.
זה קורה הרבה. -כן.
טוב.
-יש זמן לשלוש דקות הפסקה?
כן.
לווייתן קופץ.
אנחנו בהפסקה מהעבודה. -כן, אבל מותר לנו להסתכל עליו.
זמן לחטיף. תביאי את החטיפים.
קחי, מאפה גבינה. -מעולה. תודה.
כן.
כמה נתרחק לפני שנעשה סקר נוסף?
שעה או שישה ק"מ. -שישה ק"מ.
מצוין.
כמה סקרים אנחנו משתדלות לבצע ביום?
ארבעה. -ארבעה.
כמה רעבות נהיה כשנגיע הביתה?
כל כך. -כל כך רעבות.
יש הרבה התרחשויות בקובץ הזה.
אני לא מופתעת. יש הרבה לווייתנים בסביבה.
הנה חצי קריאת אכילה קטנה.
זו נקראת קשתות, ואחר כך טיפה.
צליפה, קריאת אכילה, טיפה.
טיפה, טיפה, טיפה.
קריאת אכילה, טיפה, טיפה, טיפה.
לכמה סוגים נתת שם?
לכולם.
יודעת איך אנחנו קוראות לקריאה הזאת?
פיל.
לא, קרוב. חשבי על חיה אחרת שעושה קול כזה. ייתכן שכבר נכחדה.
ממותה. -יותר קרוב.
ממותה צמרית.
לא, זה נקרא ברונטוזאורוס. -אה.
ייתכן שכבר נכחדה?
בטוח שכבר נכחדה.
עבדת עליי.
הם באמת מזכירים את הברונטוזאורוסים.
ברונטוזאורים. -אני מסכימה.
זה נשמע כמו ברונטוזאורוס. -נכון.
בעוד שלושה ימים אקבל מנוע חדש.
אנחנו מנסות לענות על השאלה, "האם הצליפה היא קריאת קשר?"
והזמן אוזל.
אנחנו מתעדות.
כדי שנוכל לפחות להוכיח לעולם
ולדורות הבאים
שהיה כאן משהו יפה.
כדי לענות על השאלות האלה, אצטרך להתרחק מהחברה.
ולחיות בעולם שנשלט ע"י בעלי חיים.
אני לא מרגישה שזה ויתור.
זו תחושה של שחרור.
אני יודעת שאחזור הביתה אדם אחר.
ואני לא יודעת אם האדם הזה יתאים...
לתפקיד שמילאתי קודם.
למשל, נסעתי לאנטארקטיקה לחודש
וחזרתי הביתה לכלב ולבן זוג
שלא התאימו לי יותר.
ונאלצתי לעזוב אותם.
ואני פוחדת שזה יקרה שוב.
את מבינה? -כן.
אני פוחדת שלא אתאים לתפקיד שמילאתי לפני שנסעתי.
את חייבת להניח לזה,
אבל לא רק לעזוב פיזית, אלא להניח לזה מנטלית.
את יוצאת לשטח כבר שבע עונות.
מצאת דרך לחזור הביתה?
לא.
במקום זה...
אני עושה ההפך, ולוקחת את הדברים שחשובים לי בבית,
כמוך, ומביאה אותם הנה.
זה נראה יותר הגיוני.
כי זה מקום הרבה יותר בטוח כדי להיות בו בן אדם.
שבוע שלישי -
אף פעם לא ראיתי כל כך מעט לווייתנים לקראת סוף העונה.
והצלחנו לבצע רק הקלטה ברורה אחת.
טוב. ההידרופון יורד.
זז יפה. -מצוין.
אני אאסוף נתונים
כי אנחנו לא רוצים להישאר כאן יותר ממה שחייבים.
מה השעה? אני מאזין עכשיו.
8:29.
טוב, מקליט. -יופי.
זה מתסכל.
יש כל כך הרבה רעש של מים. וכל כך הרבה התזות.
אולי נצטרך לעצור ב-25. אני פשוט... זה נהיה...
זה נהיה מאתגר.
ואני פשוט מותשת מהכול.
הדיבור על כך שזה קשה ושזה מאתגר,
יכול לפעמים להיות סימן של חולשה.
במיוחד כאישה בתחום הזה, את לא רוצה להפגין חולשה.
השנה הבטחתי שאצא לשטח רק לשבועיים.
אני מתגעגעת למאט.
אני מרגישה שעבר נצח מאז שיכולנו לראות זה את זה.
- 19 מ-30 ההקלטות הסתיימו, נותרו שישה ימים -
היום יום שלישי, 27 באוגוסט.
זו ד"ר מישל פורנה,
נמצאת איתי הכמעט-אבל-עדיין-לא-דוקטור נטלי מסטיק.
טוב.
הוא קרוב יותר לאחרים?
המון, המון לווייתנים. וואו, יש שם המון לווייתנים.
טוב. -זו הבעיה החביבה עליי.
זו בעיה טובה. תראי אותם.
תסתכלי.
מושלם.
טוב. הכחול קשור לעוגן.
הכחול במים עכשיו.
הכחול במים.
הווליום של האייפד על הכי גבוה?
כן. -כן?
תשמיעי שוב. זה פועל? -זה פועל.
אוי. לא הכנסנו את זה למים. -שיט.
טוב, עצרי. -אוי, לא.
טוב. מוכנה?
לא יודעת. זה היה מלחיץ.
כן, מוכנה. -טוב. תתחילי.
אחד. שניים. שלושה, ארבעה, חמישה.
שישה, שבעה, שמונה, תשעה, עשר, אחד עשר.
מוכנה? התחילי.
יש שם קבוצה של שניים.
שלושה יחידים. קבוצה אחת של ארבעה. ושניים.
כאן. אני חושבת שיש אחד כאן.
סקר מספר 26.
עבר הזמן.
גודל קבוצה, שלושה. 145.6.
קבוצה של שניים. 356.1.
קבוצה של אחד.
ב-129.6.
בין 200 ל-500.
אני מרגישה את הגיל שלי בפעם הראשונה.
ואני רוצה ללדת תינוק.
מה תעשי עם התינוק כשתצאי לשטח?
תביאי אותו איתך.
זו שאלה קשה.
תלוי בסוג עבודת השטח שאעשה.
תלוי בבן הזוג שיהיה לי כשאצא לעבודת שטח.
אם יהיה לי בן זוג שיוכל להצטרף אליי לשטח, אז כן.
אם תהיה לי קבוצת תמיכה.
אני רצינית לגמרי.
אנחנו בשטח חודש אחד בשנה. -כן.
ומישהו קוטף אוכמניות עם הילדים,
מכין פנקייקס, עושה כביסה,
מכין את הארוחות לכל היום ומדיח את הכלים לארוחת הבוקר.
ואז אנחנו מגיעות מהסקרים שלנו
ולמחרת תורי להיות עם הילדים.
את דוחפת אחד כאן ומחזיקה שתי הידיים
ואם הם נופלים, הם נופלים, את מרימה אותם.
כן.
ואז מעבירים מיד ליד ועכשיו תורך להישאר בבית.
כן. זה נשמע מדהים. -כן.
את חושבת על כמה מותשת תהיי?
זה רק חודש אחד.
חודש אחד של עבודה תשע שעות ביום על סירה,
וכשאת חוזרת הביתה אין לך זמן לישון.
אני מניחה שפשוט אין הרבה דוגמאות טובות של זה בתחום שלנו.
אנחנו לא צריכות דוגמאות.
טוב.
הוא אמר לי בכיוון הזה. -מצאת זמר?
כן? -הוא שר.
אחרי שבאנו... -כן.
הם הפסיקו לשיר.
בסדר. אז נלך... כן. -כן, בסדר.
כי בפעם הקודמת הוא התחיל מחדש. -כן, בסדר.
בסדר. אני חושבת... זה ההסבר לזה, כי שמענו...
שמענו שירים די טובים, אז אם הוא שם...
בסדר.
נכנסים.
אני חושבת שאנחנו בכיוון הנכון.
אני חושבת שהוא שר חזק יותר.
כן, אנחנו בוודאות נעים בכיוון הנכון עכשיו.
כן.
טוב.
זה אותו שיר ששמענו באוסטרליה.
זה שחיפשנו כל העונה.
מה שאומר שיש כאן לפחות שני שירים שונים.
צומת דרכים תרבותי.
הלווייתן הזה שר את השיר מהמערב.
אבל השיר השני חייב לבוא ממקום אחר.
והאוכלוסייה הקרובה ביותר אחרי אוכלוסייה זו נמצאת ליד אקוודור.
כ-8,000 ק"מ מזרחה.
מה שחשבתי שהוא שיתוף שיר חסר תקדים משני הצדדים של דרום האוקיינוס השקט,
הוא אולי רק חלק אחד מרשת תרבותית כלל-עולמית.
אלפי מוחות לומדים ומשתפים
כמה מהדפוסים האקוסטיים המורכבים ביותר בכדור הארץ.
התוצאה של אבולוציה שהתחילה מיליוני שנים לפני זו שלנו.
ייתכן שחקר תרבות הלווייתנים יכול ללמד אותנו משהו על עצמנו.
איך אנחנו נוכל לתקשר באופן שונה
בעוד מיליון שנה.
אנחנו עומדות לגלות
אם זה עבד על השיר הזה.
הוא מתחיל שם.
אז בנקודת "הלפני" הראשונה יש אחת, שתיים...
שלוש נהימות.
אין צליפות.
בנקודת "הלפני" השנייה יש אחת, שתיים, שלוש צליפות.
בנקודת "הבזמן" יש אחת, שתיים,
שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע...
שמונה, תשע, עשר, אחת עשרה...
שתים עשרה, שלוש עשרה.
יש 13.
די מגניב, נכון? -די מגניב.
הם עונים לך.
אני כל הזמן חושבת שזה לא יעבוד.
אני כל כך מרוצה. כל כך מרוצה.
כל כך קשה לפרש את השפה של עולם הטבע.
להקשיב ולהבין מה הוא אומר לעצמו.
זה מאותו סדר גודל של כיוון כל הלוויינים שלנו אל השמיים
בניסיון לשמוע סימן מהחלל החיצון.
- לפי הניתוח הראשוני של ד"ר פורנה -
- גדולי הסנפיר אכן משתמשים בצליפות כדי ליצור קשר -
- וכדי לחשוף את זהותם. -
- פריצת הדרך שלה פותחת חלון -
- לדרך שבה לווייתנים מקיימים מערכות יחסים שנמשכות כל החיים. -
- ד"ר גרלנד עובדת עם מדענים בינלאומיים -
- שחוקרים את שירת גדול הסנפיר. -
- יחד הם משרטטים מפה -
- של הדרך שבה הלווייתנים משתפים את שיריהם ברחבי כדור הארץ. -
- גם ד"ר פורנה וגם ד"ר גרלנד ממשיכות לפענח -
- את מה שנראה כמערכת הכלל-עולמית העתיקה ביותר -
- של תרבות ותקשורת בכדור הארץ. -
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד