Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VI MÅ HOLDE BEISTENE I SJAKK OG PÅ SIN PLASS.
VI STILLER DEM SJELDENT SPØRSMÅL,
I TILFELLE DE SVARER OG SKREMMER OSS VED Å KNUSE VÅR TRO.
"Jeg prøver å starte en samtale."
Det er den mest grunnleggende måten å si det på.
Jeg skal putte en høyttaler i havet og snakke til en hval,
og håpe at den svarer.
Hvis arbeidet er vellykket,
vil det være det første eksperimentet
hvor vi aktivt har tatt del i en dialog med en knølhval.
MENS MICHELLE PRØVER Å FÅ KONTAKT MED KNØLHVALENE,
ANALYSERER EN ANNEN FORSKER HVOR LANGT FORBINDELSENE DERES STREKKER SEG
OVER TID OG ROM.
SKOTTLAND
Folk har studert knølhvalens sang i 40-50 år.
Men likevel er det ingen som egentlig vet hvorfor de synger.
Fugler har sang.
Og andre hvaler har sang.
Men knølhvalens sang er enda mer omfattende.
De har rytme.
Regulert pusting.
Rim og repetisjon.
Flere timer med mønstre i mønstre.
Med ingen klar begynnelse eller slutt.
Jeg tror knølhvalens sang er komplisert kommunikasjon
på en skala som ikke kan sammenlignes med noe vi vet om.
Bortsett fra oss.
Stefaren min var klassisk pianist.
Da han skulle lære meg å spille piano,
ba han meg om å spille én tone, og lukke øynene og lytte…
…til lyden forsvant.
Han ville at jeg skulle forstå lyden ved å oppleve den.
Dette er mye lettere på land.
Så stiller du stoppeklokken.
BIOAKUSTIKK UTVIKLINGS- OG FREMSTILLINGSVERKSTED
Så det systemet kommuniserer med boksen?
Det tok ti år å legge grunnlaget
før vi kunne begynne å lage filene som vi skal spille av for hvalene.
-Bra. Den er i gang. -Flott.
Å ja.
-Den funker? -Ja. Veldig bra.
-Flott. Bra. -Ok.
-Er den på? -Den er på.
Ja.
Ja, det er den jeg sliter med.
Der har vi det. Dette er… Det er ropet. Det er dette ropet vi skal spille av…
Ett av ropene.
Ja, vi må justere det litt.
Ja. Jeg mener, vi kan skru ned volumet.
Kanskje…
Det er noe som skraper. Du må kanskje justere det.
-Det er fra opptaket. -Å, ok.
Ja, lyden er fra opptaket.
Disse opptakene har ikke blitt filtrert eller justert i det hele tatt.
Det er bra.
-Det er noe litt galt her. -Noe er litt galt.
Jeg prøver å lure hvalen.
Jeg bør være åpen om det.
Jeg prøver å overbevise knølhvalen
om at det er en annen hval i vannet som vokaliserer.
Vi drev med idémyldring, og vi kan ha snublet over…
BIOAKUSTIKKLAB
Tidligere eksperimenter med avspilling lagde fæle lyder ved et uhell.
Det er sånn det funker. Halve verset er den ekte sangen.
Forrige gang de spilte av lyden, hørtes det ut som en knølhval på helium.
Og dette er den rekonstruerte.
Og så lurte de på hvorfor ingen svarte.
-Man fjerner alt. -Ja, alt bråket forsvinner.
Og her er bølgeformen.
Blått er inndataen, og rødt er det vi hører på nå.
-Rødt er det vi hører nå. -Ja.
Og dere jobber bare med signalet, og har ingen problemer med spektrogrammet?
Alle klikkelydene og alt det der blir fjernet.
Det er en flott idé.
Det eneste problemet er at de fleste knølhvalropene ikke er tonale.
Ropene er amplitudemodulerte.
Og de er korte. Så mange av dem er på en måte…
…sånne rop som ikke er harmoniske eller tonale.
Det er utrolig.
Du gjør det veldig bra.
Nok en gang tror jeg det må handle om klarhet.
-Vi bør prøve det. -Ja.
Hvis du hørte på alle hvalene rundt om i verden samtidig,
ville de fleste lydene vært rop.
Noen ganger dukker de opp i serier som endrer rekkefølge.
Noen ganger dukker de opp én etter én.
DRÅPEROP
Men de er korte.
BOBLEROP
Og vi forstår veldig lite om dem.
KNURREROP
Men av alle knølhvalens rop…
TIPIROP
…tror jeg ett rop er det viktigste:
"Tutet".
Vi tror at alle knølhvalene lager dette ropet.
Dette er et dyr som kan lage et uendelig antall rop.
Hvorfor er dette ropet unikt? Hvorfor er dette ropet spesielt?
Og den beste måten å begynne å finne ut av det,
er ved å spille av ropet til en hval, og se hvordan den reagerer.
Dette er spørsmålet jeg har forberedt meg på.
Det er dette jeg kjempet for da jeg var 25 år og begynte med dette.
Og det var dette jeg ga alt for da jeg begynte på doktorgraden.
Og jeg må sørge for at vitenskapen er feilfri.
Dette er begynnelsen på hvordan vi forstår hvordan knølhvaler oppfatter verden.
Og hvordan knølhvaler oppfatter hverandre gjennom lyd.
MICHELLE SKAL REISE TIL ALASKA
FOR Å TESTE OM KNØLHVALENE BRUKER TUTET FOR Å FÅ KONTAKT MED HVERANDRE.
Moren min elsket havet.
Hun ønsket alltid å bli oseanograf,
men kvinner fikk ikke lov til å bli med ut på båtene.
Så hun ble geograf i stedet.
Hun sluttet aldri å elske havet, og hun har definitivt
overført det til meg.
FORSKNINGSENHET FOR SJØPATTEDYR
Nettopp. Det er viktig.
Å legge merke til ting som er underlig og annerledes er det beste du kan gjøre.
For da vil det fange oppmerksomheten din.
Hvis vi legger merke til forskjeller mellom individene,
så skriv det ned.
Forskere hadde alltid trodd at sangene bare ble brukt til paring.
Vi har et fint mønster.
Så en fiolin, et bjeff, og jeg er ganske sikker på at det vil være et tut.
Så dette er tre perfekte eksemp…
Men da jeg hørte på et tiår med opptak fra Sør-Stillehavet,
så jeg at de samme sangene dukket opp
blant bestander som var flere titalls mil unna hverandre.
Men det er viktig at vi ser denne strukturen.
Vi har et høyt pip, og så lavere frekvens,
og så et høyt pip, og så lavere frekvens.
Så hvis du tenker på det som noe strukturelt…
Jeg har innsett at sang må brukes til mye mer enn bare paring.
Små endringer innføres i sangen.
Alle sangerne lærer seg forandringene, og så utvikler sangen seg.
Den går videre.
Sangene blir så delt videre til fjerne bestander.
Og når dette gjentar seg,
danner den formen av hvordan tusenvis av hvaler kollektivt høres ut.
Alt dette er et kulturfenomen.
Så fra Australia sprer den seg først til Ny-Caledonia, 130 mil unna.
Alle lærer seg sangen innen et par måneder,
og det er latterlig at dyr kan lære seg denne lange, kompliserte sangen så fort.
Sangene deles hver gang fra vest til øst,
og knytter hvalene rundt om i havet til kulturen.
Jeg prøver å lage et kart over hvor sangene blir delt i Sør-Stillehavet.
For å finne kantene.
For å finne ut hvor denne knølhvalkulturen ender.
ELLEN FORBEREDER SEG PÅ Å DRA TIL FRANSK POLYNESIA
FOR Å SE OM HVALENE DER OGSÅ SYNGER SANGENE HUN HAR FULGT.
ELLENS EKTEMANN
-Nok? Ikke tale om. -Jeg tror det er nok. Stapp det oppi.
Kom, Zin. Hva er dette?
Her oppe.
Hva syns du, Zin?
Virker det greit?
Feltarbeid er alltid en utfordring, siden du er borte fra folk du bryr deg om.
Men jeg tenkte…
Noen ganger har jeg greid å få Matt til å bli med meg til feltområdet.
Vi oppdaget at han blir sjøsyk på båter, så det funket ikke så bra.
Du må skru av komfyren.
-Jeg vet det! -Ser du røyken?
Åpnet du… Ja.
Første steg er at Ellen får røykvarsleren til å pipe.
-Går det bra? -Ja.
Takk, kompis.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne. Ok.
-Deleger, Ellen. -Unnskyld?
Deleger. Deleger ting til meg.
Ok.
Kan du hente alle de tørre klærne som henger på tørkesnoren?
Ja, det kan jeg.
Vi kommer til å kunne kommunisere helt minimalt fremover,
og det suger.
Og det er veldig tungt. Det er nok mye tyngre for deg,
siden jeg hele tiden er omringet av folk, av teamet.
Og du har noe å gjøre.
Du kan ikke hvile mens du driver med feltarbeid.
Når du er veldig interessert i noe, og du brenner veldig for det,
så vil du åpenbart gjøre det.
Jeg elsker å være i felten.
Det gjør meg kjempeglad, og jeg elsker det virkelig.
Og jeg vil ikke slutte å gjøre det,
men det er tungt å dra sin vei.
Det er best å prøve å la være å tenke på det.
Ok.
Kom hit.
Sånn, ja.
I DE TO FØRSTE UKENE AV FELTARBEIDET
SKAL MICHELLE FÅ HJELP AV EN ANNEN FORSKER OG EN STUDENT.
Fire hydrofoner. Sjekk. Fjernkontroll. Sjekk.
Fire tørrsekker med halsbånd og GPS-enheter. Sjekk.
Sporer, sjekk. Liten, svart tørrsekk med båt-GPS-enhet, sjekk.
iPad, sjekk. Grønt håndkle er i ryggsekken.
Goal Zero-batteri med ladeledninger
og et Goal Zero-solpanel er begge i ryggsekken.
-Svart Pelican. -Sjekk.
Med kamera… Jeg sjekket i morges.
Kamera, kikkert, et ekstra kamerabatteri og AA-batterier er oppi der.
Flott. Stor, gul tørrsekk, regnjakker, snacks.
FORSKNINGSASSISTENT
Sjekk, sjekk.
Ok. Høyttaler, fire redningsvester.
MARINØKOLOG
-To radioer. -Sjekk.
-Egne tørrsekker og vannflasker. -Vann.
Vannflaskene mine er fulle.
Solkrem.
Å, solkrem, som jeg skrev ned på listen.
Den er i sekken. Vi bør ha den i ansiktet.
Vi begynner å kartlegge i sør, og så jobber vi oss nordover.
Ok.
Når du er på et så vakkert sted, er det lett å glemme
at hvalene kan få oss til å kantre.
Og vannet er kaldt nok til at vi vil dø.
Det er noen der ute.
Helt sikkert.
Tidligere sesonger har det gått flere uker uten at jeg har sett hvaler.
I år har vi bare en måned på oss til å kartlegge minst 30.
Ok, hydrofoner, klokka er 10.28 den 11. august.
Dr. Leanna Matthews er her sammen med dr. Michelle Fournet.
Jeg skal klappe tre ganger.
Hver avspilling tar én time.
Under oss skal vi følge én hval akustisk med hydrofonene,
mens høyttaleren spiller tutene.
Starter avspilling.
Og her oppe noterer vi alt vi ser at den ene hvalen gjør.
Dette kalles "fokalfølging".
Ved å knytte atferden vi ser på overflaten med opptakene under vannet,
får jeg et fullstendig bilde av hvordan hvalen reagerer på avspillingene.
-Fra første gang den kommer opp. -Ja.
Hun dukker nok opp rett ved siden av oss.
Ja.
Begynn kartleggingen.
Første gang den kom opp til overflaten. Sørvest, 76,2.
Blåst.
Glem det. Stryk det. Ikke vår hval.
-Det er ikke vår hval. -Nei.
Blåst. Vest.
Femti komma én.
Blåst. Nordvest.
Dykket, 36,3.
135 meter.
-Det er vår hval. -Ja. Det er vår hval.
Ok. Litt hvitt på ryggfinnen.
-Jaså? -Ja.
Ja. Sidefliken var oppmuntrende. Den andre hadde også svart sideflik.
Jeg la merke til det samme.
-Dette er vår hval. -Og riktig sideflik.
-Riktig sideflik. -Ja.
Svart sideflik med flekker. Rankefotinger på toppen.
-Jepp. Jepp. -Ja.
Ok. Da er kartleggingen over.
FØRSTE AVSPILLING FULLFØRT
-Kontakt. -Kontakt.
Kontakt.
Går det bra om jeg tar den med cheddar?
Bare forsyn deg.
Er dere skuffet over at jeg ikke tar oss med ned dit?
-Nei. -Ok.
Det er med vilje.
-Det er for mange hvaler der nede. -Jeg tror ikke vi bør dra ned dit.
Det kan bli forvirrende.
ANDRE AVSPILLING
-Det er ikke vår hval. -Stemmer.
Det er ikke vår hval.
-De to er ikke våre hvaler. -Stemmer.
Hva med hvalen som lager et plask?
-Ja. -Det er vår hval.
Kom opp. Første gang den kom opp til overflaten, 185,2.
-Ett hundre og åtti meter. -Ganske sikker på at det er hvalen vår.
Jeg skal prøve å se den i kikkerten.
Blåst.
Sør, 178,5.
-Tre hundre og seksti. Den nærmeste? -Jepp.
-Det er ikke vår hval. -Ikke vår hval.
Slett alt vi skrev om at den kom opp.
Det er stor sannsynlighet for at studien vil mislykkes.
Logistikken er veldig komplisert.
Når det er flere hvaler, er det vanskelig å følge bare én.
FRANSK POLYNESIA
Det er tanken om at jeg kan bidra til at vi får bedre kunnskap.
At jeg kan finne en liten brikke som kan hjelpe oss med puslespillet.
Selv i den tyngste feltsesongen eller på den verste dagen
får det meg ut av senga om morgenen.
Jeg er en nerdete forsker
som prøver å forstå planeten vår og alle dyrene på planeten vår
før de forsvinner.
Så du har ikke fått så mye opplæring med en hydrofon før?
-Ikke så mye, nei. -Ok, kult.
Så denne delen kan ikke bli våt, og denne delen må være under vann.
DOKTORGRADSSTUDENT, ZOOMUSIKOLOGI
-De kommer sakte i gang i sparemodus. -Akkurat.
Jeg hører det gjennom her.
Ja, det går utvilsomt bra.
Hele tanken er at du klistrer fast en teipbit,
og så skal du tvinne den stramt, men ikke for stramt.
-Akkurat. -Ikke kvel ledningen.
Ok.
Og tanken er å redusere rumlingen i vannfrekvensen?
-Var det det du sa? -Ja.
-Reduserer de lavfrekvente vibrasjonene. -Ja.
Så dette har gått i arv fra min leders leder
til ham, til meg, og nå introduserer jeg det til laben vår.
Så det er…
Det er den australske metoden, kan man si.
-Ja. Nei, det er perfekt. -Ok.
Nå trenger vi bare hvalene.
KAPTEIN
Veldig glad for å se deg også.
-Så fint vi kan bli med deg ut. -Lenge siden sist.
Ja, evigheter. Ja, så…
Jeg har bare et par uker,
og jeg må få opptak i høy kvalitet fra forskjellige hvaler,
så jeg vet hva de synger.
Beklager. Hva tror du?
Kanskje du bør prøve der? For lyden er bedre.
-Ja. Høres ut… -Så kan vi dra…
Ja, det er den beste ideen.
-Er du fornøyd? -Ja, kast den uti.
-Rull den ut… Jepp, perfekt. -Sånn.
-Greit, vi skal begynne å lytte nå. -Ok.
Jeg lytter på nivå 95.
Jeg hører den kanskje så vidt.
Kanskje, ja.
Vi leker akustisk gjemsel.
Vi slipper ut hele… Ja, hele kabelen.
For den ligger ikke loddrett,
og jeg vil få den så dypt som mulig.
Under overflaten kan hvaler høre en sang flere titalls kilometer unna.
Men for å få et klart opptak må hydrofonen maks være et par kilometer unna.
Ok, jeg stopper den nå. Fil 001.
-Kjenner det herfra. -Ja.
Hvalene synger utenfor revet,
men ute på dypet kan bølgene bli så høye
at båten kan synke om man ikke er forsiktig.
Vi prøver der… Der borte.
Vannet er et vindu, men det er også en vegg.
Vi kan bekrefte at vi hører sang,
men lydkvaliteten er dårlig til veldig dårlig.
Det betyr at han er langt der ute, og vi kan uheldigvis ikke dra ut dit.
5 AV 30 AVSPILLINGER FULLFØRT 24 DAGER GJENSTÅR
Jeg har vært ti år i Alaska, og har aldri sett så mange hvaler.
Vi kaster bort avspillingen om vi ikke gransker hele området.
Vi fokalfølger et dyr,
og spiller av lyden til dette dyret,
men det er ikke det eneste dyret som hører avspillingen.
Det betyr at dyret vil endre atferd.
Hvis du og jeg fører en dialog alene,
eller hvis du og jeg tar del i en dialog i en gruppe,
så vil det endre hvor mye vi bidrar.
-Ja! -Og hvor mye vi følger med.
Jeg tror vi sliter med å gi slipp.
Klart. Vi brukte flere uker… Jeg brukte flere måneder og år…
-Lang tid. -…på å lage disse fokalfølgingene.
-Men når du kommer dit og gjør det… -Så forandrer det seg.
…og ser alle de andre tingene…
Hvor lang tid jeg brukte har ikke noe å si.
Så hva er den mest elegante måten å bli sikker på det vi ser i naturen
uten å overdrive, og uten å håpe på det?
Og jeg føler at med tanke på det spørsmålet…
Å granske hele området er den enkleste måten å fange reaksjonen på en avspilling.
Total helomvending.
Helt total.
-Jeg tror vi… -Du, Maggie.
Vi endrer på protokollen.
-Vi skal granske området. -Bare det? Bare granske?
Bare granske.
Jeg trodde jeg bare kom til å ha én hval,
så da ga det mening å se på hva én hval gjorde.
I stedet har jeg mange hvaler, som var en uventet overraskelse.
Så jeg må vite om antallet tut fra hver hval
øker når jeg lager et tut.
Og den beste måten å gjøre det på, er ved å granske området.
Jeg noterer alle hvalene jeg ser rundt meg.
Hvis antallet tut fra hver enkelt hval øker når jeg lager et tut,
så er det et sterkt bevis på at de bruker tut for å få kontakt.
FØRSTE AVSPILLING TIL FLERE HVALER
Starter avspillingen.
Ok.
Vi drar den veien for å gi dem litt plass.
Så snur vi igjen. Sakte. Vi skal gjøre det sakte.
-Tretti sekunder siden avspillingen. -Takk. Tretti sekunder.
Gruppestørrelse: fire. Én, tre, én, 450 meter.
Gruppestørrelse: to. Én, fem, fire, 900 meter.
Én, fire, fem. Gruppestørrelse: to.
-Kan du ta det litt saktere? -Så vidt.
Rekkevidde, 180 meter.
Gjenta asimuten.
Én, fire, to.
Gruppestørrelse: to…
To hundre og tretti meter.
Én, åtte, fem. Gruppestørrelse: én.
-Vennligst gjenta det. Beklager. -Én, åtte, fem. Gruppestørrelse: én.
Ett hundre og åtti meter. Gruppestørrelse: én. To, fem, seks.
Jeg er på gruppestørrelse: fire, 900 meter.
-Hva var asimuten? -Jeg vet ikke.
Greit, vi begynner på nytt.
Det går veldig fort, og jeg har ikke hatt tid til å se så nøye på dette.
Jeg vet det. Og det er… Vi sletter alt det og begynner på nytt.
Selv om det var vanskelig, så var det likevel enklere.
Enn å prøve å følge ett dyr i alt dette?
Ja. Se på dem. Se på det.
Greit, start kartleggingen.
Greit. Gruppestørrelse: tre. Én, fem, ni.
Jeg har lyst til å se oss.
-Når begynte vi avspillingen? -11.32.
-Det høres riktig ut. -Jeg tror det er oss. Så stille.
Men samtidig passer det inn.
Det passer inn. Å ja. Det høres veldig realistisk ut.
Ja.
-Det er ikke oss. -Nei.
-Nei, vi er her borte. Det er oss. -Ja.
Jeg tror tutet er et slags hallo for dem.
Kanskje: "Hallo, jeg er…"
Da blir spørsmålet:
Hvis hver hval har sitt eget tut,
kan de bruke det til å identifisere hverandre?
Det er derfor jeg spiller denne lyden.
Før du begynner en samtale,
hjelper det å presentere deg.
Så hva annet fant vi her?
Vi ville se om de tutet før vi begynte å tute, ikke sant?
-Det er oss. -Og det er oss.
Vi ser ikke mange tut før vi begynte å tute.
De insisterer på å svare.
Det kan være en tilfeldighet.
Nå setter de i gang igjen.
-Leanna. -Hva er det?
-Kom hit. -Ok.
-Maggie. Du må dytte oss. -Herregud.
-Vi traff bakken.
Treet knaker.
Jeg hjelper dere ikke. Jeg tar ikke del i dette.
Jeg vil ikke bli saksøkt.
Er vi på bakken? Jeg tror vi traff bakken.
-Jeg skal stå her oppe og dømme dere. -Kan vi ikke huske?
Vel, bakken er lavere der borte, ikke sant?
-Klar? -Herregud, jeg gråter.
Herregud, jeg kommer til å tisse på meg.
Å ja. Å, Maggie.
-Vær forsiktig. -Dette virker veldig dumt.
-Får du opp føttene? -Sannsynligvis.
Hvis du holder høyere… Ja.
Ja, du må bare hoppe opp og ri på den. Å gud.
Å gud, ikke la henne treffe treet.
Jeg tar med meg hjem det jeg elsker ved å være her.
-Som hva da? -Som at jeg ikke har internett.
Ja. Har du ikke internett hjemme?
-Jeg har ikke internett hjemme. -Ja.
Huset mitt er veldig stille.
Jeg er langt fra lyder, så når jeg går ut, høres det litt ut som…
Ja.
Om morgenen føles det som om jeg våkner i et telt.
Ja. Overgangen fra å være her blir tyngre for hver gang.
Det tar flere dager før jeg greier å omstille meg
til virkeligheten og den virkelige verden, og det er bare…
Det er det… Greia er at jeg ikke føler at det er virkeligheten.
Jeg føler at dette er virkeligheten. Dette er den virkelige verden.
Ja, men ikke den virkelige verden som vi lever i hele tiden.
-Ja. -Så vi må nullstille oss
til den hverdagen vi hadde før dette.
Og det er vanskelig.
Vi gjør visse ting som ikke er medfødt.
Det er ting vi har lært.
Det forteller oss hvem vi er tilknyttet.
Og hvor vi hører hjemme.
-Vi jobbet i dag. Vi var et godt team. -Ja.
Vi tok godt vare på hverandre.
-Vi lo mye. -Vi lo mye i dag.
Trenger du ikke at jeg skal klippe deg?
Vi kaller disse tingene kultur.
De eldste kulturene er ikke menneskelige.
De er fra havet.
I flere generasjoner trodde forskere at de var ensomme
når vi ikke så dem sammen.
Men de har ikke vært alene på evigheter.
For 40 millioner år siden eksploderte hjernene deres med kompleksitet.
Før vi gikk oppreist.
Før vi skapte ild.
Bevisstheten blomstret fordi de ble sosiale.
Delene som var knyttet til selvet og fellesskapet
ble mer avanserte enn i noen annen hjerne.
Inkludert vår.
Syns- og høresansen smeltet sammen.
Det gjør at hvalene kan se hverandre gjennom lyd.
Hvalene utviklet seg til å danne forhold i mørket.
-En hale. -Hvor… Hale til venstre!
Jeg har en der og en der.
Ok. Tar opp klokka 13.50.
Ok, vi har en sanger.
Stønnene er virkelig…
Man kan høre alle detaljene. Det er flott.
Det er akkurat det vi vil ha. Dette er den rette!
Dette er den rette. Vi skal ha kabelen her i en time.
Vi skal… Dette er vårt gull.
-Dette er sesongens funn. -Ja.
Sangen vi tok opp, er annerledes enn den jeg har fulgt.
En ny sang jeg aldri har hørt før.
I 20 år har vi tatt opp sanger i Sør-Stillehavet,
og dette er første gang jeg har sett noe slikt skje.
Men jeg tror ikke det er et avvik.
Sangen har en komplisert struktur og fullt formede temaer.
Kanskje Fransk Polynesia ikke er enden av kartet.
13 AV 30 AVSPILLINGER FOR FLERE HVALER FULLFØRT
20 DAGER GJENSTÅR
Om en uke må Leanna og Maggie tilbake til sine vanlige jobber.
Men vi begynner endelig å skjønne det.
Etter at vi gikk over til å følge flere titalls hvaler,
har det vanskeligste vært å vurdere avstanden.
Så hver morgen øver vi.
-Jeg har gjettet. -Ok.
-Jeg… -Ok, du først.
Jeg ville sagt 115 meter.
-Jeg sa 135. -Jeg kan se for meg 135.
-Ett hundre og femtifem. -Uff.
Jeg trodde 135 til 180. Det var det jeg gjettet.
Jaså? Jeg trodde 90 til 135.
-Greit. Ok. -Jeg bommer.
-Ett hundre og trettifem til 180. -Samme her.
Ok, fra… Herregud, ikke beveg deg.
Det er 120 meter.
-Det er litt under. -Ja.
Vi overvurderer avstanden.
-Klar? -Ja.
-Jeg ville sagt sytti. -Sytti.
-Nærmere 90. -Sekstifem.
-Ok. Jeg føler meg bedre. -Vi er… Ja.
-Det er varmt i dag. -Jeg er så ukomfortabel.
Du ser også liksom ut som
-en fransk jente som skal i felten i dag. -Jaså?
Med håret i en knute og svarte klær.
Vel, det er fordi man ikke kan se svettemerkene når jeg har på meg svart,
og så jeg kan ha håret i en kaps.
Praktisk mote.
-Praktisk mote. -Ja.
Jeg har ikke skiftet skjorte på seks dager.
De er så praktfulle. Det er så mange hvaler.
De er der og der og…
Seriøst?
Leanna. Det lekker drivstoff bak oss.
-Ok, vi drar hjem. -Ja.
Den funker.
Jepp, jepp.
Jeg vet ikke helt hvor lekkasjen er, så jeg må finne ut av det.
Jeg vet at det ikke er noe galt med tilførselen av drivstoff,
men det er noe som foregår. Jeg tror…
Jeg skal ikke spekulere, men jeg jobber med saken.
Ok.
Bare vit at jeg de neste timene ikke kommer til å ha noe ekstra kapasitet,
og jeg vil bare tenke problemløsing til problemet er løst.
-Forstått. -Ok.
I LEANNA OG MAGGIES SISTE DAGER I FELTEN
FÅR IKKE TEAMET GJORT NOEN AVSPILLINGER PÅ GRUNN AV DEN ØDELAGTE MOTOREN.
UKE 2
Ja, vi nærmer oss 20 minutter.
Blåst.
Bevegelse.
Å ja. Og igjen.
Blåst.
-Hvor? Blåst? -Blåst?
Ja. Ja.
Begynner å lytte nå.
Han er ikke en sanger.
Jeg vet det, jeg vet det.
Han er rett der borte, men… Jeg vet det.
-Som å lete etter en nål i en høystakk. -Ja.
Man må bare…
Enten er de der og synger, eller så er de det ikke.
MARINØKOLOG
Han sier 16-16.30 på Marina de Vaiare.
-I morgen? -Ja.
Vi gjør det. Jeg er med. Flott.
Fire, to…
Jeg skrev bare at vi ikke fant noen gode sanger,
men det var bra at vi var ute, og det er god trening.
Og dette er den viktige enden. Det er hydrofonen.
Ja, så når vi binder den fast til kabelen,
setter vi hydrofonen opp og halen ned.
Så det er en vekt nederst og en bøye, eller… Ja.
Ja. Vi senker den i revet, så det er mange fisker rundt den.
-Vi hører ørnefisker brumme. -Akkurat.
Du vil høre mye av det, og…
-Det er pistolreker, men… -Ja.
Så lenge en hval synger i nærheten, overskygger den alt annet.
Jeg gjør alt jeg kan for å fange noe annerledes som skjer her.
Ok.
Ja.
Det er 10. september,
og vi er for øyeblikket rett ved revet utenfor Moorea.
Om lydsporet blir funnet, tilhører det dr. Ellen Garland
fra University of St. Andrews.
Vi plasserer hydrofoner på havbunnen,
i håp om at en sanger svømmer nærme nok.
Greit, jeg skal legge den uti. Ja. Greit.
Kommunikasjonen vår kalles "språk".
Vi tror at det hvalene gjør er annerledes.
Under vann kan lydene bruke en halvtime på å bøye seg rundt horisonten.
Eller lydene kan stilne etter noen få sekunder og meter.
Lyder dukker stadig vekk opp
fra forskjellige steder og tider.
På en eller annen måte greier knølhvalene å tolke en akustisk verden
hvor fortiden og nåtiden ankommer samtidig.
Det er som å vite når hver stjerne ble til…
…bare ved å bruke ørene.
MENS MICHELLE VENTER PÅ NY MOTOR, KOMMER VENNEN OG KOLLEGAEN HENNES
FOR Å HJELPE HENNE MED Å FULLFØRE SESONGEN.
DOKTORGRADSSTUDENT, MARINØKOLOGI
-Hvor mange hvaler noterte jeg? -Seks.
Seks til sammen. Hvaler, hvaler…
En gruppe på to, en gruppe på tre og en enslig en der borte?
Jepp.
-Det skjer ofte. -Ja.
Ok.
-Ok. -Tid for tre minutters pause?
Ja.
En hval bryter overflaten!
-Vi er ferdige med å jobbe. -Ja, men vi kan se på den.
Det er tid for snacks. Finn frem snacks.
-Her, ostebolle. -Perfekt. Takk.
Ja.
Hvor langt skal vi dra før neste kartlegging?
-Én time eller seks kilometer. -Seks kilometer. Flott.
Hvor mange kartlegginger på én dag?
-Fire. -Fire.
Hvor sultne er vi når vi kommer hjem?
-Veldig. -Veldig sultne.
Det er mye som foregår i filen.
Ikke så rart. Det er mange hvaler her.
Her er et halvt matrop.
Det kalles en bue, og så en dråpe.
Tut, matrop, dråpe.
Dråpe, dråpe.
Matrop, dråpe, dråpe.
-Hvor mange rop ga du navn til? -Jeg ga navn til alle de.
Vet du hva vi kaller det ropet?
Elefant.
Nesten. Tenk på et annet dyr som lager den lyden. Det kan være dødt.
-Mammut. -Nærmere.
Ullhåret mammut.
Nei, det kalles brontosaurusen.
Det "kan" være dødt?
Det er definitivt dødt.
Du lurte meg.
-De minner meg om brontosaurer. -Jeg er enig.
-Det høres ut som en brontosaurus. -Ja.
Tre dager igjen til jeg får ny motor.
Vi prøver å finne svar på spørsmålet: "Er tutet et kontaktrop?"
Og tiden renner ut.
Vi lager en opptegnelse.
Så vi i det minste kan vise verden og generasjonene etter oss
at det var noe vakkert her.
For å svare på disse spørsmålene må jeg forlate samfunnet.
Og bo i en verden som er dominert av dyr.
Og det føles ikke som et offer.
Det føles som en befrielse.
Jeg vet jeg vil dra hjem som en annen person.
Og jeg vet ikke om den personen vil passe inn i den rollen jeg hadde før.
Jeg dro til Antarktis i en måned,
og kom hjem til en hund og en partner
som jeg ikke passet sammen med lenger. Og jeg måtte forlate dem.
Og jeg er livredd for at det skal skje igjen.
-Ikke sant? -Ja.
Livredd for at jeg ikke vil passe inn i den rollen jeg hadde da jeg dro.
Du må ikke bare forlate den fysisk, men også mentalt.
Du har vært i felten i syv sesonger.
Har du funnet en måte å komme hjem?
Nei.
I stedet gjør jeg det motsatte, og tar tingene jeg elsker hjemmefra,
som deg, og tar dem med hit.
Det virker som om det gir mer mening.
For det er mye tryggere å være et menneske her.
UKE 3
Jeg har aldri sett så få hvaler så sent i sesongen.
Vi har bare fått ett tydelig opptak.
Greit. Hydrofonen går ned.
-Beveger seg fint. -Strålende.
Jeg sjekker dataen.
Vi vil ikke være her ute lenger enn vi må.
-Kan jeg få tiden? Jeg lytter nå. -8.29.
-Ok, tar opp. -Kult.
Så frustrerende.
Det er så mye lyd fra vannet, og så mye plasking.
Jeg tror vi må gi oss ved 25. Jeg bare… Dette begynner å bli…
Dette begynner å bli utfordrende.
Jeg er helt utmattet etter alt dette.
Å snakke om at det er vanskelig, at det er utfordrende,
kan være et svakhetstegn.
Spesielt som en kvinne i dette feltet ønsker du ikke å vise noen svakhet.
I år lovet jeg at jeg bare skulle gjøre feltarbeid i to uker.
Jeg savner Matt.
Det føles som en livstid siden sist vi fikk muligheten til å se hverandre.
19 AV 30 AVSPILLINGER FULLFØRT 6 DAGER GJENSTÅR
Det er tirsdag 27. august.
Dette er dr. Michelle Fournet,
sammen med nesten-men-ikke-helt-doktor Natalie Mastick.
Ok. Greit.
Er han nærmere de andre?
Mange, mange hvaler. Oi, det er mange hvaler.
-Ok. -Det er yndlingsproblemet mitt.
Det er et godt problem. Se på dem.
Se!
Perfekt.
Ok, blå er sikret på ankeret.
Blå er nå i vannet.
Blå er i vannet.
Er volumet skrudd helt opp på iPaden?
-Ja. -Er det det?
-Spill det av igjen. -Det spilles av.
-Vi la den ikke i vannet. -Søren.
-Greit, stopp. -Å nei.
-Greit. Er du klar? -Jeg vet ikke. Det var veldig stressende.
-Ja, klar. -Ok. Gå.
Én. To. Tre, fire, fem.
Seks, syv, åtte, ni, ti, elleve.
Klar? Og begynn.
Vi har en gruppe på to.
Tre enslige. En gruppe på fire. Og to.
Akkurat her. Jeg tror det er en her.
Kartlegging nummer 26.
Tiden er ute.
Gruppestørrelse: tre, 145,6.
En gruppe på to, 356,1.
En gruppe på én.
Ett hundre og tjueni komma seks.
Ett hundre og åtti til 450 meter.
For første gang merker jeg at jeg begynner å bli gammel, og jeg vil ha barn.
Hva skal du gjøre med barnet når du er i felten?
Du vil ta ham med ut.
Det er et vanskelig spørsmål. Det kommer an på feltarbeidet.
Og hva slags partner jeg har når jeg gjør feltarbeidet.
Hvis partneren min kan bli med meg, så ja.
Hvis jeg har en støttegruppe.
Jeg er gravalvorlig.
-Vi er i felten i én måned. -Ja.
Og noen plukker blåbær med barna, lager pannekaker, tar klesvasken,
lager dagens måltider og tar oppvasken etter frokosten.
Og så kommer vi inn etter kartleggingen, og neste dag er det jeg som har barna.
Fest en her og hold en i hver hånd,
og hvis de faller, så løfter du dem opp igjen.
Ja.
Og så bytter vi på. Nå er det din tur til å være hjemme.
-Ja. Det låter fantastisk. -Ja.
Tenker du på hvor utmattet du vil være?
Det er bare én måned.
Én måned hvor du jobber i ni timer på båten,
kommer hjem og ikke får sove.
Det er ikke så mange gode eksempler på det i feltet vårt.
Vi trenger ingen eksempler.
Ok. Ok.
Ok.
-Han sa denne veien. -En sanger?
-Ja? -Han synger.
-Etter at vi dro… -Ok. Ja.
…sluttet han å synge…
-Ok. Så vi drar… Ja. -Ja, ok.
-Forrige gang begynte han igjen. -Ja, ok.
Ok, jeg tror… Ja. Det forklarer saken, for vi hørte…
Vi hørte bra sanger, så hvis han er der borte… Ja.
Greit.
Uti med den.
Jeg tror vi drar i riktig retning. Jeg tror sangen er høyere.
Ja, vi drar definitivt i riktig retning nå.
Ja.
Ok.
Dette er den samme sangen vi hørte i Australia.
Den vi har fulgt hele sesongen.
Det betyr at det er minst to forskjellige sanger her.
Et kulturelt knutepunkt.
Denne hvalen synger sangen fra vest.
Men den andre sangen må være fra et annet sted.
Og den nærmeste bestanden er ved Ecuador.
Åtte hundre mil østover.
Det jeg trodde var enestående sangdeling i Sør-Stillehavet,
kan være bare én del av et globalt kulturelt nettverk.
Tusenvis av hjerner som lærer og deler
noen av de mest kompliserte akustiske mønstrene på jorden.
Det er et resultat av en evolusjon som er flere millioner år eldre enn vår.
Å studere hvalkultur kan handle mer om å få et glimt av en del av oss selv.
Hvordan vi kan få kontakt med hverandre på en annen måte om en million år.
Vi får snart vite om det funket denne gangen.
Den begynner der. Ok.
I den første perioden før avspillingen er det ett, to, tre knurr.
Ingen tut.
I den andre perioden før avspillingen er det ett, to, tre tut.
I perioden under avspillingen er det ett, to,
tre, fire, fem, seks, syv,
åtte, ni, ti, elleve,
tolv, tretten.
Det er 13.
-Ganske kult, ikke sant? -Ganske kult.
De svarer.
Jeg tenkte at det ikke ville funke.
Jeg er så fornøyd. Så fornøyd!
Det er så vanskelig å tolke språket til den naturlige verden.
Å høre på og forstå hva det er den sier til seg selv.
Det kan sammenlignes med å peke alle satellittene mot himmelen
og lytte etter et tegn fra det ytre rom.
DR. FOURNETS TIDLIGE ANALYSE VISER
AT KNØLHVALENE BRUKER TUTENE FOR Å FÅ KONTAKT OG FORTELLE HVEM DE ER.
GJENNOMBRUDDET HENNES GA OSS ET INNBLIKK
I HVORDAN HVALER OPPRETTHOLDER LIVSLANGE FORHOLD.
DR. GARLAND JOBBER MED INTERNASJONALE FORSKERE
SOM STUDERER KNØLHVALENS SANG.
SAMMEN LAGER DE ET KART
OVER HVORDAN HVALENE KAN DELE SANGENE SINE RUNDT OM PÅ PLANETEN.
BÅDE DR. FOURNET OG DR. GARLAND FORTSETTER Å TOLKE DET SOM SER UT TIL Å VÆRE
DET ELDSTE GLOBALE SYSTEMET AV KULTUR OG KOMMUNIKASJON PÅ JORDEN.
Tekst: Espen Stokka