Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ZVERI MORAMO OBVLADOVATI IN JIM NE DOVOLITI BLIZU.
REDKO JIH KAJ VPRAŠAMO,
SAJ LAHKO ODGOVORIJO IN NAS PRESTRAŠIJO Z UNIČENJEM NAŠIH PREPRIČANJ.
FRIDERIKOV PRELIV, ALJASKA
"Poskušam začeti pogovor."
To je še najpreprostejši opis mojega dela.
V morje bom spustila zvočnik, govorila kitu in upala, da bo odgovoril.
Če mi bo uspelo,
bo to prvi poskus,
pri katerem smo se s kitom grbavcem zapletli v pogovor.
MICHELLE ŽELI NAVEZATI STIKE S KITI GRBAVCI,
NEKA DRUGA ZNANSTVENICA PA RAZVOZLAVA,
KAKO DALEČ V PROSTORU IN ČASU SEGAJO NJIHOVE POVEZAVE.
UNIVERZA SV. ANDREJA, ŠKOTSKA
Pesmi kitov grbavcev preučujemo 40 ali 50 let.
In še vedno nihče ne ve, zakaj pojejo.
Pojejo ptice.
In tudi drugi kiti.
Toda pesmi kitov grbavcev so še bolj dodelane.
Imajo ritem.
Odmerjeno dihanje.
Rime in ponavljanje.
Ure vzorcev znotraj vzorcev.
Brez jasnega začetka in konca.
Pesmi kitov grbavcev so zapleteno sporazumevanje
v obsegu, ki ga ne najdemo nikjer drugje.
Razen pri sebi.
Moj oče je bil klasični pianist.
UNIVERZA CORNELL, ITHACA, NEW YORK
Ko me je učil igrati klavir,
mi je rekel, naj igram eno noto. Naj zaprem oči in poslušam.
Dokler ton ne izzveni.
Želel je, da zvok razumem z izkustvom.
Na kopnem je to veliko laže.
Nastaviš kronometer.
BIOAKUSTIČNA DELAVNICA NA UNIVERZI CORNELL
Sistem komunicira s to škatlo?
Priprave so trajale deset let.
Šele potem smo lahko začeli sestavljati zvočne datoteke za predvajanje kitom.
-Fino. Deluje. -Lepo.
O ja.
-Deluje? -Ja. Zelo dobro.
-Odlično. Lepo. -V redu.
-Je prižgan? -Ja.
Ja.
Ja, s tem bodo težave.
To je to. Posnetek klica.
To je bil klic, ki ga bomo predvajali…
Ali eden od klicev.
Malce ga bomo morali prilagoditi.
Ja. Lahko bi zmanjšali glasnost.
Mogoče…
Nekaj je popačeno. Prilagoditi moraš.
-Posnetek je popačen. -Aha.
Ja. Posnetek je popačen.
Ti posnetki niso prečiščeni, niso prilagojeni.
To je dobro.
-Nekaj ni povsem v redu. -Ne.
Kita poskušam preslepiti.
To moram odkrito priznati.
Kita poskušam prepričati,
da je v vodi še en kit in da popeva.
Premlevali smo nekaj stvari in morda smo naleteli na…
BIOAKUSTIČNI LABORATORIJ
V preteklosti smo s posnetki po nesreči ustvarjali grozne zvoke.
-Tako deluje. -Polovico verza je prava pesem.
Zadnji posnetki so na koncu zveneli kot kit grbavec na heliju.
Ta je rekonstruiran.
Je čudno, da se ni nobeden odzval?
-Vse odstraniš. -Vsega hrupa se znebiš.
Tu imaš zvočno sled.
Modra je vhod, rdeča pa to, kar poslušamo.
-Kar slišimo zdaj. -Ja.
Samo s signalom delaš?
Nimaš težav s spektrogramom?
Vse tleske smo odstranili.
Odlično.
Ampak kiti grbavci večinoma niso tonalni.
To so amplitudno modulirani klici.
Kratki so. Mnogi so…
Niso harmonični in tonalni.
Noro.
Odlično jih posnemaš.
Spet bo šlo za čistost zvoka.
-Poskusimo. -Ja.
Če bi vse kite na svetu poslušali hkrati,
bi večinoma slišali klice.
Včasih se pojavljajo v nizih s spreminjajočim se zaporedjem.
Včasih se pojavljajo posamično.
VRISK
Vendar so kratki.
KRIK
O njih vemo le malo.
GODRNJANJE
Od vseh klicev kitov grbavcev pa…
GRULJENJE
Je najpomembnejši tale.
Čirik.
Tako se oglašajo prav vsi kiti.
So živali, ki zmorejo ustvariti neskončno število glasov.
Zakaj je ta klic enkraten?
Zakaj je poseben?
To bomo najlaže izvedeli, če ga bomo predvajali kitu in videli njegov odziv.
Pripravljam se na to vprašanje.
Zanj sem si prizadevala pri 25 letih, ko sem to sprožila.
Za to sem si prizadevala, ko sem se lotila doktorata.
Poskrbeti sem morala za brezhibno metodo.
Začenjamo razumeti,
kako kiti grbavci zaznavajo svet.
In kako prek zvokov zaznavajo drug drugega.
MICHELLE BO ODŠLA NA ALJASKO,
DA BI PREVERILA, ALI KITI GRBAVCI S ČIRIKANJEM
NAVEZUJEJO STIKE MED SABO.
Moja mama je oboževala morje.
Želela je postati oceanografka,
vendar ženskam niso dovolili na čolne.
Zato je postala geografka.
Morja pa nikoli ni nehala imeti rada. In to je…
Prenesla name.
RAZISKOVANJE MORSKIH SESALCEV
Ja. To je pomembno.
Oprezajta za čudnim, nenavadnim. To je najboljše, kar lahko naredita.
To bo vzbudilo vajino pozornost.
Razlike med posamezniki.
Bodita pozorni.
Znanstveniki so vedno mislili, da kiti pojejo le zaradi parjenja.
Lep vzorec smo dobile.
Violina, lajež…
In prepričana sem, da je to čirik.
To so trije sijajni primeri…
Toda posnetki, zbrani v desetih letih na južnem Tihem oceanu,
so razkrili enake pesmi pri populacijah, ki so več sto kilometrov narazen.
Pomembno je, da opazimo zgradbo.
Imamo močen pisk, ki mu sledi nizka frekvenca,
nato nov močen pisk in spet nizka frekvenca.
Če o tem razmišljate kot o strukturi…
Spoznala sem, da pesem ni le paritvena.
Vanjo uvajajo majhne spremembe.
Naučijo se jih vsi pevci in pesem se razvije.
Naredi korak naprej.
Pesmi se prenašajo med oddaljenimi populacijami.
Ko se to ponovi,
postane oblika kolektivnega zvoka več tisoč kitov.
Vse to je kulturni pojav.
Iz Avstralije
se najprej razširi v 1300 km oddaljeno Novo Kaledonijo.
Vsi kiti se pesmi naučijo v dveh mesecih.
Noro, da se živali lahko tako hitro
naučijo zelo dolgega in zapletenega zaporedja.
Pesmi vsakič potujejo z zahoda na vzhod.
Ocean kitov povezujejo s kulturo.
Izdelati skušam zemljevid
območja deljenja pesmi v južnem Tihem oceanu.
Poiskati njegov rob.
Ugotoviti, kje se kultura kitov grbavcev konča.
ELLEN ODHAJA V FRANCOSKO POLINEZIJO,
DA BI VIDELA, ALI TAMKAJŠNJI KITI
PRAV TAKO POJEJO PESEM, KI JI SLEDI.
MATT LILLEY, ELLENIN MOŽ
-Dovolj? Menda ne. -Ja. Zatlači noter.
Pridi, Zin. Kaj je to?
Sem gor.
Zin, kako se ti zdi?
Bo v redu?
Terensko delo je vedno zahtevno, ker si stran od svojih najdražjih.
Ampak mislila sem…
Matta sem občasno prepričala, da je šel z mano na teren.
Vendar ga muči morska bolezen.
Zato… Ni se obneslo.
Štedilnik moraš ugasniti.
-Ja, vem. -Vidiš dim?
Si odprla? Ja.
Ellen vedno sproži dimni alarm.
-Si v redu? -Ja.
Hvala.
Saj ne vem, kje naj začnem. Dobro.
-Delegiraj, Ellen. -Kaj?
Preloži nekaj dela name.
Prav.
Lahko pobereš perilo, ki je suho?
Ja, lahko.
Zelo malo bova v stikih.
In to je bedno.
Res je težko.
Zate veliko bolj kot zame,
ker sem jaz ves čas med ljudmi. Z ekipo.
Pa še zaposlena si.
Na terenu nikoli ne počivaš.
Ko te nekaj resnično zanima in imaš to iskreno rad,
si to seveda želiš početi.
Rada sem na terenu.
To me osrečuje. Navdušuje.
Temu se ne bi želela odreči,
vendar je odhod mučen.
Najbolje je ne razmišljati o tem.
V redu.
Pridi sem.
Saj bo.
HOBART BAY, ALJASKA
MICHELLE BOSTA PRVA DVA TEDNA
NA TERENU POMAGALI SORAZISKOVALKA IN ŠTUDENTKA.
Štirje hidrofoni. Tukaj. Daljinec. Tukaj.
Štiri nepremočljive vreče z ovratnicami in GPS-i. Tukaj.
Sledilnik, tukaj. Črna nepremočljiva torbica z GPS-om za čoln, tukaj.
iPad, tukaj. Zelena brisača je v nahrbtniku.
Akumulator Goal Zero z napajalnimi kabli in sončni kolektor sta v nahrbtniku.
-Črna Pelicanova škatla. -Tu.
S kamero. Zjutraj sem preverila.
Kamera, daljnogledi, dodaten 9V-akumulator in baterije AA so tukaj.
Super. Rumena vreča, dežni jopiči, malica.
MLADA RAZISKOVALKA
Tukaj, tukaj, tukaj.
V redu. Zvočnik, štirje rešilni jopiči.
MORSKA EKOLOGINJA
-Dva radia. -Tukaj.
-Osebne nepremočljive vreče, plastenke. -Voda.
Moje plastenke so polne.
Krema za sončenje.
Krema za sončenje. Na seznamu je.
V vreči je. Namažimo se z njo.
Najprej bomo raziskovale na jugu, nato pa bomo šle na sever.
Velja.
V tako lepem kraju zlahka pozabiš…
Da te kiti lahko prevrnejo.
Voda pa je nevarno mrzla.
Nekdo je tam.
Zagotovo.
V prejšnjih sezonah nisem kitov videla več tednov.
Letos imamo le en mesec časa za najmanj 30 sondaž.
Hidrofoni so prižgani. 11. avgust, 10.28.
Tu sva dr. Leanna Matthews in dr. Michelle Fournet.
Trikrat bom zaploskala.
Posnetki so dolgi po eno uro.
V vodi bomo s hidrofoni zvočno sledile enemu kitu.
Naš zvočnik bo oddajal čirike.
Prižigam posnetek.
Nad gladino bomo beležile vse, kar počne posamezen kit.
To je fokusirano sledenje.
Vedenje na gladini povežemo s podvodnimi posnetki.
Tako bom dobila popolno sliko o tem, kako se kit odziva na posnetke.
-Začele bomo pri prvem. -Ja.
Pojavil se bo tik ob nas.
Ja.
Začni opazovati.
Prvi preboj gladine, jugozahod, azimut 76,2.
Izdih.
Pozabi. Ni naš kit.
-To ni naš kit. -Ne.
Izdih. Zahodno.
50,1.
Izdih. Severozahodno.
Potop. 36,3.
150.
-To je naš kit. -Ja.
Dobro. Bela lisa na hrbtni plavuti.
-Je tako? -Ja.
Oblika repa me je razveselila.
Ker je imel tudi drugi kit črn rep.
Opazila sem. Odleglo mi je.
-To je naš kit. -Rep je pravi.
-Pravi je bil. -Ja.
Črn s pegami in vitičnjaki.
-Ja. -Ja.
Dobro. Konec sondaže.
PRVEGA POSNETKA JE KONEC
-Stik. -Stik.
Stik.
Smem vzeti tega s čedarjem?
Izvoli.
Sta razočarani, ker ne gremo tja?
-Ne. -Prav.
Načrtno nočem.
Tam je preveč kitov.
Po mojem ni pametno iti tja.
Nastala bi prava zmeda.
DRUGI POSNETEK
-To ni naš kit. -Drži.
To ni naš kit.
-Ta kita nista naša. -Drži.
Kaj pa tisti, ki pljuska?
-Ja. -To je naš kit.
Gladina. Prva gladina, azimut 185,2.
180 metrov.
Skoraj zagotovo je naš kit.
Z daljnogledom bom preverila.
Izdih.
Južno, azimut 178,5.
-365 metrov. Bližnji, kajne? -Ja.
-To ni naš kit. -To ni naš kit.
Izbriši zadnji dvig na gladino.
Verjetnost za neuspeh te raziskave je velika.
Logistika je zelo zapletena.
Kadar je kitov več, je zelo težko slediti samo enemu.
MO'OREA, FRANCOSKA POLINEZIJA
Žene me misel, da bom lahko poglobila znanje o kitih.
Da bo moj prispevek morda pomagal razvozlati uganko.
To me celo med najhujšo sezono in na najbolj usran dan
zjutraj spravi iz postelje.
Sem štrebarska znanstvenica.
Razumeti poskušam naš planet in živali na njem,
preden izginejo.
S hidrofonom torej še nimate veliko izkušenj?
-Ne. -V redu.
Ta del se ne sme zmočiti, ta pa mora pod vodo.
DOKTORAND ZOOMUZIKOLOGIJE
Počasi preide v optimalen način.
V redu.
To slišim skozi tole.
Ja, dobro deluje.
Namestimo trak
in ga tesno ovijemo. Ampak ne pretesno.
-Prav. -Da ne stisnemo žice.
Velja.
Tole pa zmanjša šumenje vode?
-Ste to rekli? -Ja.
-Ublaži nizkofrekvenčne tresljaje. -Ja.
Mojemu nadzornemu je to izročil njegov nadzorni.
Zdaj imam to jaz. Vključujem ga v laboratorij.
To je torej…
Avstralska tehnika.
-Ja. Ne, brezhibno je. -V redu.
Samo še kite potrebujeva.
KAPITAN BARKE
Tudi mene veseli.
-Lepo, da smeva z vami. -Dolgo vas ni bilo.
Ja, vem. Celo večnost.
Samo dva tedna časa imam.
Dobiti moram kakovostne posnetke različnih kitov, da bom vedela, kaj pojejo.
Oprostite. Kaj menite?
Poskusite tam. Boljši zvok je.
-Ja. Zveni kot… -Potem gremo lahko…
Ja. To bo najboljše.
-Ga lahko potopim? -Ja.
-Razvijte. Odlično. -Tako.
-Lahko začnemo poslušati. -Prav.
Poslušam pri 95.
Na meji mojega slušnega dosega je.
Mogoče, ja.
To so zvočne skrivalnice.
Odvijte ves kabel.
Ne spušča se navpično.
Rada bi šla kar najgloblje.
Pod gladino se pesem drugih kitov
sliši na desetine kilometrov.
Doseg mojega hidrofona pa je le tri kilometre.
Končala bom. Dokument 001.
-Poskusite na tej strani. -Ja.
Kiti pojejo zunaj koralnega grebena,
toda odprto morje je tako nemirno,
da lahko prevrne čoln, če niste previdni.
Poskusimo tam spodaj.
Voda ponuja priložnosti, a tudi povzroča težave.
Lahko potrdimo petje,
a kakovost je zelo slaba.
Daleč stran je. Žal ne moremo tja.
PREDVAJANIH 5 POSNETKOV OD 30 ŠE 24 DNI
Aljasko obiskujem deset let. Nisem še videla toliko kitov.
Posnetkov ne uporabljamo dobro, če ne sondiramo območja.
Fokusirano sledimo eni živali
in ji predvajamo posnetek,
vendar posnetka ne sliši samo ona.
Zato se bo njeno početje spremenilo.
Je kot pogovor med nama
v primerjavi s pogovorom s skupino ljudi.
Najin prispevek bo drugačen.
-Ja! -In pozornost tudi.
Oklepava se prvotne tehnike.
Ja. Porabili sva tedne… Porabila sem mesece in leta…
-Dolgo. -Za snovanje fokusiranega sledenja.
-Ampak na terenu… -Je vse drugače.
Vidiš še kup drugih stvari.
Ni pomembno, koliko časa sem vse načrtovala.
Kako v naravi
nekaj prepoznati
in to ustrezno ter tehtno pojasniti?
V zvezi s tem vprašanjem…
Odziv na posnetek najlaže ugotovimo s sondažo.
Prav imaš.
Zelo prav.
-Mislim, da… -Maggie…
Spremenili bova postopek.
-Sondirali bova. -Samo to?
-Ja. -Samo sondaža?
Samo sondaža.
Mislila sem, da bom imela le enega kita.
Naša strategija se je osredotočala na enega kita.
A namesto tega je kitov veliko. Tega nisem pričakovala.
Vedeti moram,
ali se število čirikov posameznega kita
poviša, ko čiriknem jaz.
To najlaže ugotovim s sondažo.
Označim vsakega kita, ki ga vidim.
Če se število čirikov posameznega kita v povprečju
poviša, ko čiriknem…
Potem je to močen dokaz, da čirike uporabljajo za vzpostavljanje stikov.
PRVO PREDVAJANJE POSNETKA VEČ KITOM
Začenjam predvajati.
V redu.
Šli bomo tja, da mu bomo dali malo prostora.
In nato se bomo obrnili. Počasi. Plujmo počasi.
-30 sekund do posnetka. -Hvala. 30 sekund.
Skupina štirih. Azimut 131, 450 metrov.
Dvojica. Azimut 154, 900 metrov.
145. Dvojica.
-Lahko malo upočasniš? -Stežka.
Doseg 180 metrov.
Prosim, ponovi azimut.
142.
Dvojica.
230 metrov.
185. En kit.
-Ponovi, prosim. -Azimut 185. En kit. 230 metrov.
180 metrov, en kit, azimut 256.
Sem pri skupini štirih na 900 metrih.
-Kakšen je bil azimut? -Ne vem.
Dobro. Ustavimo in začnimo znova.
Zelo hitro je. Nisem imela časa za temeljit ogled.
Vem. In to je…
Vse izbrišimo in začnimo znova.
Bilo je težko, a preprostejše.
Kot sredi vsega tega fokusirano slediti eni živali?
Ja. Poglejta jih. Kakšen prizor!
V redu. Začnimo sondirati.
Prav. Skupina treh. Azimut 159.
Rada bi nas videla.
-Kdaj smo zagnale posnetek? -Ob 11.32.
-Zveni prav. -To je posnetek. Tih je.
Ampak se ujema z drugimi.
Drži. O ja. Zelo prepričljiv je.
Ja.
-To ni posnetek. -Ne.
-Ne, me smo tukaj. -Ja.
Čirikanje je zanje pozdrav.
Mogoče: "Živjo, sem…"
To odpira vprašanje…
Če ima vsak kit svoj čirik…
Se lahko prepoznavajo po njem?
Zato predvajam ta zvok.
Preden se začnete pogovarjati…
Se je dobro predstaviti.
Kaj smo še ugotovile?
Poglejmo, ali so čirikali že pred našim čirikanjem, prav?
-To smo me. -In to smo me.
Pred našim čirikanjem se niso kaj dosti oglašali.
Vztrajno kličejo nazaj.
To bi lahko bilo le naključje.
Spet začenjajo.
-Leanna. -Kaj je?
-Pridi sem. -V redu.
-Maggie, potisni naju. -Ojej.
-Na tleh sva.
Škriplje.
Ne pomagam. Ne sodelujem.
Nočem tožbe, če bo kaj narobe.
Sva na tleh? Udarili sva ob tla.
Stala bom tu in te ocenjevala.
Se ne moreva zazibati?
Pojdiva tja, niže je.
-Lahko? -O bog. Do solz.
O bog. Polulala se bom.
O ja. Oh, Maggie.
-Bodi previdna. -Tole se zdi zelo neumno.
-Lahko stopiš gor? -Verjetno.
Če bi palico držala više… Ja.
Skočiti bomo morale.
Skočiti in zajahati. Ojej.
Ojej. Ne sme trčiti v drevo.
Stvari, zaradi katerih mi je tu všeč,
prenesem domov.
Na primer?
Nimam interneta.
Ja. Doma ga nimaš?
-Ne. -Ja.
Pri meni doma je zelo tiho.
Daleč od hrupa sem.
Ko stopim ven, zveni nekoliko…
Ja.
Zjutraj imam občutek, da se zbujam v šotoru.
Ja. Vrnitev od tod je veliko težja.
Več dni se privajaš
stvarnosti in resničnemu svetu.
Za to gre. Tisto se mi ne zdi resnično.
Resnično se mi zdi tole.
To je resnični svet.
Vendar ni resnični svet, v katerem živimo ves čas.
-Ja. -Znova se moramo prilagoditi
vsakdanu, ki smo ga živele prej.
In to je težko.
Nekatere stvari niso prirojene.
Priučene so.
Povedo nam, s kom smo povezani.
In kam spadamo.
Danes smo dobro sodelovale.
Ja.
Skrbele smo druga za drugo.
-Veliko smo se smejale. -Danes smo se veliko smejale.
Te ni treba ostriči?
Tem stvarem pravimo kultura.
Ljudje niso najstarejša bitja.
Ta prihajajo iz morja.
Raziskovalci so dolgo mislili, da so kiti samotarji.
Niso jih videvali v skupinah.
Vendar že celo večnost niso sami.
Njihovi možgani so zapleteno delovali že pred 40 milijoni let.
Preden smo mi hodili vzravnano.
Preden smo prvič zakurili.
Zavest je cvetela, ker so postali družabni.
Območja, povezana s samozavedanjem in skupnostjo,
so se razvila bolj kot v možganih drugih.
Tudi naših.
Vid in sluh sta se zlila.
In omogočila kitom, da se vidijo z zvokom.
Kiti so odnose zgradili v temi.
-Rep. -Kje? Rep na levi!
Tam vidim enega. In tam.
Dobro. Snemam ob 13.50.
Pevca imamo.
Stoki so resnično…
V njih slišiš podrobnosti. Čudovito.
Prav to želimo. To je to. Njega smo iskali.
Njega smo želeli. Kabel bomo držali eno uro.
To je zlata vredno.
-Naš up za to sezono. -Ja.
Posneta pesem je drugačna od tiste, ki sem ji sledila.
Nova je, nisem je še slišala.
V južnem Tihem oceanu snemam pesmi že 20 let.
To sem doživela prvič.
A po mojem ni anomalija.
Pesem ima zapleteno sestavo in izoblikovane teme.
Francoska Polinezija morda ni na robu zemljevida.
KONČANIH 13 OD 30 PREDVAJANJ VEČ KITOM
ŠE 20 DNI
Leanna in Maggie bosta čez en teden odšli.
Ampak naposled začenjamo razumeti.
Namesto enemu bomo sledile desetinam kitov.
Razdaljo je najtežje presoditi na oko.
Zato vadimo vsako jutro.
-Jaz sem na vrsti. -Prav.
-Jaz… -Najprej ti.
Rekla bi, da 114 metrov.
-Rekla sem 135. -Lahko bi bilo toliko.
155.
Po mojem od 135 do 180.
Jaz sem rekla od 90 do 135.
-V redu. -Zmotila sem se.
-Od 135 do 180. -Strinjam se.
Dobro. Od… Ne premikaj se.
120 metrov.
-Preveč sva rekli. -Ja.
Precenili sva razdaljo.
-Pripravljena? -Ja.
-Okoli 70 metrov. -70.
-Manj kot 90. -65.
-Bolje se počutim. -Smo… Ja.
-Danes je vroče. -Neprijetno je.
Videti si zelo…
-Francozinja gre na teren. -Res?
S figo in v črnem.
Črna skrije potne srage.
Lase pa lahko spravim v klobuk.
Funkcionalna moda.
-Funkcionalna moda. -Ja.
Šest dni sem v isti majici.
Veličastni so. Koliko kitov!
Tam, tam in tam… Pa tam, tam in…
Resno?
Leanna, zadaj izteka gorivo.
-V redu, vrnimo se. -Ja.
Deluje.
Ja.
Ne vem, kje pušča.
To moram ugotoviti.
Vem, da je dotok v redu,
ampak nekaj se dogaja. Po mojem…
Ne bom ugibala. A ga bom popravila.
V redu.
V prihodnjih urah se ne bom mogla posvečati drugim stvarem.
Vztrajno bom iskala rešitev.
-Razumem. -V redu.
V LEANNINIH IN MAGGIEJENIH ZADNJIH DNEH NA TERENU
NE MOREJO PREDVAJATI POSNETKOV,
KER JE MOTOR POKVARJEN.
DRUGI TEDEN
Skoraj 20 minut.
Izdih.
Premika se.
O ja. In spet.
Izdih.
-Kje? Izdih? -Izdih?
Ja.
Poslušam.
Ni pevec.
Ni pevec. Vem.
Tam je, ampak… Saj vem.
-Iskanje igle v kopici sena. -Ja.
In preprosto…
Ali bodo peli ali pa ne.
MORSKI EKOLOG
Pravi ob 4.00 ali 4.30 v Marini de Vaiare.
-Jutri? -Ja.
Dajmo. Pripravljena sem.
Štiri, dve…
Pravkar sem rekla, da nismo dobili dobre pesmi,
vendar je bila to vseeno dobra vaja.
In tole je pomemben del. Hidrofon.
Ja. Zvežemo ga s kablom
in ga postavimo pokonci.
Je na tleh utež s plovko? Ja.
Ja. Namestimo ga na grebenu. Okoli je veliko rib.
-Super zvoke posname. -Aha.
Veliko tega boste slišali in…
-Rake strelce, vendar… -Ja.
Če je v bližini pevca, ta preglasi vse drugo.
Na vso moč se trudim,
da posnamem morebitno nenavadno dogajanje.
V redu.
Ja.
10. september je.
V Mo'orei smo tik ob koralnem grebenu.
Ta posnetek je last dr. Ellen Garland
z Univerze sv. Andreja.
Na morsko dno nameščamo hidrofone.
Morda se bo kakšen pevec dovolj približal.
V redu. Spustila ga bom. Ja.
Našo komunikacijo imenujemo "jezik".
Kiti počnejo nekaj drugega.
Zvoki pod vodo za obzorjem izginejo po pol ure.
Ali pa zamrejo v nekaj sekundah in po dobrem metru.
Zvoki ves čas prihajajo…
Iz različnih krajev in časov.
Kiti grbavci nekako razvozlavajo zvočni svet,
v katerem se preteklost in sedanjost pojavljata hkrati.
Kot če bi mi znali ugotoviti starost zvezd…
Zgolj z ušesi.
MED ČAKANJEM NA NADOMESTNI MOTOR
SE MICHELLE PRIDRUŽI PRIJATELJICA.
POMAGALA BO KONČATI SEZONO.
DOKTORANDKA MORSKE EKOLOGIJE
-Koliko kitov sem označila? -Šest.
Šest. Kiti, kiti…
Tam sta dva, tam so trije, tam pa en sam. Drži?
Ja.
-To je pogosto. -Ja.
V redu.
-Dobro. -Imam tri minute časa?
Ja.
Kit na gladini!
-Ostali sva brez dela. -Že, a lahko opazujeva.
Čas za malico. Prinesi prigrizke.
-Na, sirov žepek. -Odlično. Hvala.
Ja.
Kako daleč bova šli za novo sondažo?
-Eno uro oziroma 6 km. -6 km.
Odlično.
Koliko sondaž narediva na dan?
-Štiri. -Štiri.
Kako lačni se bova vrnili domov?
-Zelo. -Zelo lačni.
Na tem posnetku je živahno.
Nič čudnega. Veliko kitov je tu.
To je polovičen pozdravni klic.
Krik in vrisk.
Čirik, pozdravni klic, vrisk.
Vrisk, vrisk, vrisk.
Pozdravni klic, vrisk, vrisk, vrisk.
Koliko si jih poimenovala?
Vse.
Veš, kako imenujemo ta klic?
Slon.
Ne. Katera žival se še tako oglaša? Morda je izumrla.
-Mamut. -Vroče.
Dlakavi mamut.
Ne, brontozaver.
"Mogoče" je izumrl?
Zagotovo je izumrl.
Ukanila si me.
Spominjajo me na brontozavrije.
-Brontozavre. -Ja.
-Zveni kot brontozaver. -Res je.
Nov motor dobim čez tri dni.
Raziskujeva, ali je čirik kontaktni klic.
In zmanjkuje nama časa.
Ustvarjava zapis.
Da bova svetu
in zanamcem vsaj pokazali,
da je bilo tu nekaj lepega.
Pri iskanju teh odgovorov se moram odmakniti od družbe.
Živeti v svetu, ki mu vladajo živali.
To se mi ne zdi odrekanje.
Sprosti me.
Vem, da se bom domov vrnila drugačna.
In ne vem, ali se bom še znašla…
V prejšnji vlogi.
Za en mesec sem odšla na Antarktiko
in se domov vrnila k psu in partnerju.
Nisem več spadala tja.
Morala sem ju zapustiti.
Strah me je, da se bo to spet zgodilo.
-Veš? -Ja.
Strah me je, da se ne bom več znašla v stari koži.
Moraš jo zapustiti.
Telesno in umsko.
Na teren hodiš sedem let.
Si našla pot nazaj v staro življenje?
Ne.
Namesto tega…
Naredim drugače. Stvari, ki so mi pri srcu doma,
vzamem s sabo sem.
To se mi zdi bolj smiselno.
Tu je veliko varneje biti človek.
TRETJI TEDEN
Tako pozno v sezoni še nisem videla tako malo kitov.
Samo en jasen posnetek imava.
Spuščam hidrofon.
-Lepo se odvija. -Super.
Zajela bom podatke.
Tu se nočem zadržati dlje, kot je potrebno.
Mi poveste, koliko je ura? Poslušam.
8.29.
-Dobro, snemam. -Kul.
Kako sitno!
Morje je zelo glasno. In pljuska.
Pri 25 bova morala nehati. To postaja…
Naporno postaja.
Od vsega sem utrujena.
Če omenjaš, da je nekaj naporno, zahtevno,
je to včasih znak šibkosti.
Zlasti za žensko na tem področju. Nočeš pokazati šibkosti.
Letos sem obljubila, da bom šla na teren le za dva tedna.
Pogrešam Matta.
Zdi se mi, da se nisva videla že celo večnost.
PREDVAJANIH 19 POSNETKOV OD 30 ŠE ŠEST DNI
Danes je torek, 27. avgust.
Sem dr. Michelle Fournet.
Z mano je doktorandka Natalie Mastick.
V redu. Dobro.
Je bliže drugim?
Veliko kitov je. Res jih je veliko.
-V redu. -Moja najljubša težava.
Dobra težava. Samo poglej.
Poglej!
Odlično.
Dobro, modri je pritrjen na sidro.
Modri je zdaj v vodi.
Modri je v vodi.
Je na iPadu glasnost nastavljena na maksimum?
-Ja. -Res?
-Predvajaj še enkrat. Predvaja? -Ja.
-Nisva ga potopili. -Šment.
-V redu, nehaj. -O, ne.
V redu. Pripravljena?
Ne vem. Zelo stresno je bilo.
-Ja, pripravljena sem. -Začni.
Ena, dve, tri, štiri, pet.
Šest, sedem, osem, devet, deset, enajst.
Pripravljena? Začni.
Imava dvojico.
Tri posamezne. Skupino štirih. In dvojico.
Tukaj. Tale tukaj.
Sondaža številka 26.
Čas je.
Skupina treh. Azimut 145,6.
Dvojica. Azimut 356,1.
Eden.
Azimut 129,6.
Od 180 do 450 metrov.
Prvič čutim leta.
In rada bi imela otroka.
Kaj boš z njim, ko boš na terenu?
S sabo ga boš vzela.
Težko vprašanje.
Odvisno od vrste terenskega dela.
In partnerja, ki ga bom imela.
Če se mi bo lahko pridružil na terenu, potem ja.
Če bom imela podporno skupino.
Resno mislim.
-Na terenu smo en mesec. -Ja.
Če nekdo z otroki nabira borovnice,
peče palačinke, pere perilo,
vsak dan kuha in pripravi zajtrk…
Potem se medve vrneva s sondaž
in sem naslednji dan z otroki jaz.
Enega imaš na sebi, dva držiš za roke.
Če padeta, ju pobereš.
Ja.
In potem si ti na vrsti, da ostaneš doma.
-Ja. Sliši se super. -Ja.
Razmišljaš o tem, kako utrujena boš?
Saj je samo en mesec.
En mesec deveturnega dela na čolnu
in neprespanih noči.
Na našem področju ni prav veliko dobrih zgledov.
Ne potrebujeva zgleda.
V redu.
-Rekel je, da v tej smeri. -Imamo pevca?
-Ja? -Poje.
-Potem ko gremo… -Ja.
In nehajo peti…
-Torej bomo šli… Ja. -Ja, v redu.
-Prejšnjikrat je znova začel. -Ja.
V redu. To vse pojasni. Ker smo slišali…
Slišali smo dobre pesmi. Če je tam… Ja.
V redu.
Spuščam hidrofon.
V pravo smer gremo.
Glasnejši postaja.
Ja, vsekakor gremo v pravo smer.
Ja.
Dobro.
To je pesem, ki smo jo slišali v Avstraliji.
Vso sezono ji sledim.
To pomeni, da sta tu vsaj dve pesmi.
Kulturno križišče.
Ta kit poje pesem z zahoda.
Druga pesem pa je od nekod drugod.
Naslednja najbližja populacija je pri Ekvadorju.
8000 km vzhodneje.
Mislila sem, da gre za deljenje pesmi v južnem Tihem oceanu, ki je brez primere,
a je lahko le del svetovne kulturne mreže.
Na tisoče možganov se uči in si posreduje
nekatere najzapletenejše zvočne vzorce na svetu.
To je rezultat evolucije, ki je milijone let starejša od naše.
Preučevanje kulture kitov nam omogoča spoznati nekaj o nas.
Da se bomo drugače povezovali.
Čez milijon let.
Izvedeli bova…
Ali je pri tem delovalo.
Ta se začne tukaj.
V prvem predhodnem obdobju najdem eno, dve…
Tri godrnjanja.
Nobenih čirikov.
V drugem predhodnem obdobju so trije čiriki.
V aktualnem obdobju pa eden, dva,
trije, štirje, pet, šest sedem…
Osem, devet, deset, enajst…
Dvanajst, trinajst.
13 jih je.
-Kul. Drži? -Ja.
Odgovarjajo ti.
Ves čas mislim, da ne bo nič.
Zelo sem zadovoljna.
Jezik naravnega sveta je zelo težko tolmačiti.
Poslušati in razumeti, kaj si govori.
Kot če bi vse satelitske krožnike usmerili v nebo
in iskali signal iz vesolja.
UVODNE ANALIZE DR. FOURNETOVE KAŽEJO,
DA KITI GRBAVCI S ČIRIKI NAVEZUJEJO STIKE
IN SE PREDSTAVLJAJO.
NJENO ODKRITJE RAZKRIVA,
KAKO KITI OHRANJAJO ZVEZE ZA VSE ŽIVLJENJE.
DR. GARLAND SODELUJE Z MEDNARODNIMI ZNANSTVENIKI,
KI PREUČUJEJO PESMI KITOV GRBAVCEV. USTVARJAJO ZEMLJEVID, KI KAŽE,
KAKO SI KITI PO SVETU POSREDUJEJO PESMI.
DR. FOURNET IN DR. GARLAND ŠE NAPREJ RAZVOZLAVATA
VERJETNO NAJSTAREJŠI SVETOVNI SISTEM
KULTURE IN KOMUNIKACIJE NA SVETU.
Prevedla Polona Mertelj