Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VI MÅSTE HÅLLA BESTARNA PÅ AVSTÅND OCH PÅ SIN PLATS.
SÅ ATT VI SÄLLAN STÄLLER FRÅGOR TILL DEM,
SÅ ATT DE INTE SVARAR OCH SKRÄMMER OSS GENOM ATT KROSSA VÅR TRO.
"Jag försöker starta en konversation"
är det enklaste sättet att säga det på.
Jag tänker sätta en högtalare i havet, prata med en val och hoppas på svar.
Om det här lyckas
blir det det första experimentet
där vi har haft en aktiv dialog med en knölval.
MEDAN MICHELLE SÖKER KONTAKT MED KNÖLVALAR
TOLKAR EN ANNAN FORSKARE
HUR LÅNGT DERAS FÖRBINDELSER STRÄCKER SIG GENOM TID OCH RUM.
SAINT ANDREWS-UNIVERSITETET SKOTTLAND
Folk har studerat knölvalarnas sång i 40–50 år.
Men vi vet fortfarande inte varför de sjunger.
Fåglar sjunger.
Och andra valar sjunger.
Men knölvalarnas sånger är ännu mer komplicerade.
De har rytm.
Tajmade andetag.
Rim och repetition.
Timtal av mönster inom mönster.
Utan en tydlig början eller slut.
Jag tror att knölvalarnas sång är komplicerad kommunikation
på en skala som saknar motstycke.
Förutom oss.
Min styvfar var klassisk pianist.
När han skulle lära mig spela piano
bad han mig spela en ton och blunda och lyssna…
…tills ljudet försvann.
Jag skulle förstå ljudet genom att uppleva det.
Det här är mycket lättare på land.
Sen ställer man timern.
CORNELLS BIOAKUSTISKA VERKSTAD
Så systemet kommunicerar med lådan?
Det krävdes tio år av förberedelser
innan vi ens kunde börja göra uppspelningsfilerna åt valarna.
-Bra. Den är på. -Fint.
Jajamän.
-Funkar den? -Ja. Riktigt bra.
-Toppen. Bra. -Okej.
-Ström på? -Den är på.
Ja.
Det är den som kommer att bråka.
Där är det. Det är uppspelningen.
Det är sången som vi kommer att spela…
Eller en av sångerna.
Vi måste justera den lite.
Ja. Vi skulle kunna minska volymen.
Kanske…
Nåt rasslar. Du kanske måste justera den.
-Det är från inspelningen. -Åh, okej.
Ja. Det är från inspelningen.
De här inspelningarna har inte filtrerats. De har inte justerats alls.
Det är bra.
-Nåt är fel. -Nåt är fel.
Jag försöker lura valen.
Jag borde vara öppen om det.
Jag försöker övertyga knölvalen
att det finns en annan val i vattnet som sjunger.
Vi hjärnstormade lite, och vi kanske har råkat stöta på…
CORNELLS BIOAKUSTIKLABB
Gamla uppspelningsexperiment gjorde hemska ljud av misstag.
Så här funkar det. Halva versen av den riktiga sången.
Senast de spelade nåt lät det som en knölval på helium.
Nu till den rekonstruerade.
Inte konstigt att ingen svarade.
-Man tar bort allt. -Ja, man tappar oljudet.
Här är vågformen.
Det blåa är ineffekten och det röda är det vi hör nu.
-Det röda är det vi hör nu. -Ja.
Och du jobbar i princip bara med signalen?
Du har inga problem med spektrogrammet?
Alla klick och sånt skulle slängas.
Det är en bra idé.
Det enda problemet jag ser är att knölvalarnas sång sällan är tonal.
De är amplitud-modulerade.
Och de är korta. Många av dem är som…
…sånger som inte är harmoniska eller tonala.
Det där var otroligt.
Du är duktig.
Då handlar det om klarhet.
-Vi borda testa det. -Ja.
Om man lyssnar på alla valar i världen samtidigt,
så är de flesta ljud lockrop.
Ibland kommer de i en serie som byter ordning.
Ibland kommer de en och en.
DROPP-LOCKROP
Men de är korta.
SWOP-LOCKROP
Och vi förstår väldigt lite om dem.
MORR-LOCKROP
Men av alla knölvalslockrop…
TIPI-LOCKROP
…tror jag att ett är viktigast.
Vuppen.
Vi tror att den görs av alla.
Det här är ett djur som kan göra ett oändligt antal lockrop.
Varför är detta unikt?
Varför är det speciellt?
Och det bästa sättet att lista ut det på är
att spela upp det för en val och se hur den reagerar.
Det här är frågan jag har förberett mig för.
Det är frågan jag kämpat för sen jag var 25 och påbörjade det här.
Och det är frågan jag stred för när jag började doktorera.
Jag måste se till att metodologin är oklanderlig.
Det är så här vi börjar förstå
hur knölvalar uppfattar världen.
Och hur knölvalar uppfattar varandra genom ljud.
MICHELLE RESER TILL ALASKA FÖR ATT TESTA OM KNÖLVALAR ANVÄNDER VUPP-LOCKROPET
FÖR ATT KONTAKTA VARANDRA.
Min mor älskade havet.
Hon ville alltid bli oceanograf,
men kvinnor var inte tillåtna på båtar.
Så hon blev geograf istället.
Hon tappade aldrig kärleken till havet. Hon gav den helt klart vidare till mig.
HAVSDÄGGDJURSFORSKNINGSENHET
Precis. Det är viktigt.
Att märka det konstiga och annorlunda är det bästa man kan göra.
För det fångar ens uppmärksamhet,
om vi noterar dessa olikheter på individuell nivå.
Notera det.
Forskare har alltid trott att sångerna var till för parning.
Ett fint mönster.
Så, en fiol, ett skall
och jag tror att den är en vupp.
Det är som tre perfekta exem…
Men medan jag lyssnade på tio år av inspelningar
såg jag samma sånger dyka upp
i bestånd som lever hundratals kilometer ifrån varandra.
Det är viktigt att vi ser strukturen.
Det är ett högt skrik och sen en lägre frekvens,
sen det höga skriket och en lägre frekvens.
Om man tänker på det som nåt strukturerat…
Jag insåg att sången har med mer än parning att göra.
Sången får små ändringar.
Sen lär alla sångare sig ändringarna och sången utvecklas.
Den går framåt.
Sånger går sen vidare till avlägsna bestånd.
Och när det här upprepar sig
formar det hur tusentals valar låter tillsammans.
Det är ett kulturfenomen.
Från Australien
sprider det sig till Nya Kaledonien, 1 300 kilometer bort.
Alla lär sig sången inom några månader,
och det är löjligt att djur kan lära sig
detta långa, komplexa mönster så fort.
Sången går österut varje gång,
och kulturen sammankopplar en ocean av valar.
Jag försöker göra en karta
över var sångdelning finns i södra Stilla havet.
För att hitta gränserna.
För att hitta var knölvalskulturen tar slut.
ELLEN PLANERAR ATT RESA TILL FRANSKA POLYNESIEN
FÖR ATT SE OM VALARNA DÄR OCKSÅ SJUNGER SÅNGEN HON HAR SPÅRAT.
ELLENS MAKE
-Räcker det? Nej. -Nej, det räcker nog. Tryck ner det.
Kom, Zin. Vad är det här?
Här uppe.
Vad tror du, Zin?
Verkar det okej?
Fältarbete är alltid utmanande, för du är borta från dem du bryr dig om.
Men jag trodde…
Stundtals har jag lyckats få med mig Matt.
Vi upptäckte att han blir sjösjuk, så… det funkade inte.
Stäng av spisen först.
-Jag vet! -Ser du röken?
Öppnade du… Ja.
Steg ett: Ellen utlöser alltid brandvarnaren.
-Gick det bra? -Ja.
Tack, kompis.
Jag vet inte ens var jag ska börja.
-Delegera, Ellen. -Ursäkta?
Delegera saker till mig.
Okej.
Kan du ta allt som är torrt från tvättlinan?
Det kan jag.
Vi har minimal kommunikation på kommande,
och det suger.
Det är svårt.
Det är svårare för dig än för mig,
för jag är ständigt omgiven av folk, av teamet.
Och du har nåt att göra.
Det är aldrig nån vila under fältarbete.
När man brinner starkt för nåt
är det allt man vill göra.
Jag älskar fältarbete.
Det gör mig så glad. Jag älskar det.
Och jag vill inte sluta med det, men det är svårt att lämna hemmet.
Det är nog bäst att inte tänka på det.
Okej.
Kom.
Så där ja.
UNDER DE TVÅ FÖRSTA VECKORNA I FÄLT
ASSISTERAS MICHELLE AV EN ANNAN FORSKARE OCH EN STUDENT.
Fyra hydrofoner. Med. Fjärrkontroll. Med.
Fyra vattentäta väskor med ögon och gps-sändare. Med.
Spårare, med. Liten svart väska med båtens gps, med.
Ipad, med. Den gröna handduken är i ryggsäcken.
Goal Zero-batteri med sladdar
och en Goal Zero-solpanel är i ryggsäcken.
-Svart skyddsväska. -Med.
Med kamera… Jag kollade det i morse.
Kamera, kikare, ett extra niovoltsbatteri och AA-batterier finns däri.
Härligt. Stor gul väska, regnjacka, mellanmål.
STUDERANDE FORSKNINGSASSISTENT
Med.
Okej. Uppspelningshögtalare. Fyra flytvästar.
MARINEKOLOG
-Två radioapparater. -Med.
-Egna väskor och vattenflaskor. -Vatten.
Mina flaskor är fulla.
Solkräm.
Åh. solkräm. Jag skrev ner det.
Den är i väskan. Vi borde smörja in våra ansikten.
Vi börjar nere i söder och jobbar norrut.
Okej.
På en sån här skön plats är det lätt att glömma
att valarna kan få oss att kapsejsa.
Vattnet är så kallt att vi skulle dö.
Det är nån där ute.
Helt säkert.
Tidigare säsonger har vi inte sett valar på flera veckor.
I år har vi bara en månad på oss att undersöka minst 30.
Okej, hydrofoner, klockan är 10.28 den 11 augusti.
Det här är dr Leanna Matthews med dr Michelle Fournet.
Jag tänker klappa tre gånger.
Varje uppspelning tar en timme.
Under ytan spårar vi en val akustiskt med hydrofoner
medan vår högtalare spelar vuppar.
Börjar spela upp.
Ovan ytan noterar vi allt vi ser en val göra.
Det här kallas att följa okulärt.
Genom att koppla beteenden vi ser på ytan med inspelningar under ytan
får jag en komplett bild av hur valarna reagerar på våra uppspelningar.
-Vi börjar så fort vi ser en. -Ja.
-Hon dyker nog upp nära oss. -Ja.
Börja undersökningen.
Vid ytan. Sydväst, 76,2.
Blås.
Nej. Glöm det. Inte vår val.
-Det är inte vår val. -Nej.
Blås. Väst.
50,1.
Blås. Nordväst.
Dyk. 36,3.
140.
-Det är vår val. -Ja. Det är det.
Okej. Lite vit på ryggfenan.
-Eller hur? -Ja.
Ja. Stjärten fick mig att må bättre.
Den andra valen var också svart där.
Jag såg det och tänkte: "Gud."
-Men nej. Inte vår. -Det var den högra.
-Det var höger sidoflik. -Ja.
Svart sidoflik med prickar. Långhalsar ovanpå.
-Japp. -Ja.
Okej. Det avslutar undersökningen.
FÖRSTA UPPSPELNINGEN KLAR
-Kontakt. -Kontakt.
Kontakt.
Får jag ta den med cheddar?
Varsågod.
Är ni besvikna över att vi inte går dit ner?
-Nej. -Okej.
Det är avsiktligt.
Det finns för många valar.
Vi borde inte gå dit ner.
Det kunde bli förvirrande.
ANDRA UPPSPELNINGEN
-Det är inte vår val. -Korrekt.
Det är inte vår val.
-De två är inte våra. -Korrekt.
Den där plaskande valen då?
-Ja. -Det är vår val.
Vid ytan, 185,2.
180.
Jag tror det är vår val.
Jag försöker få in den i kikaren.
Blås.
Söder, 178,5.
-365. Den närmare, va? -Ja.
-Det är inte vår val. -Inte vår.
Radera den senaste stigningen.
Det är stor sannolikhet att den här studien misslyckas.
Logistiken är väldigt komplicerad.
Det är svårt att bara spåra en val bland flera.
MOOREA FRANSKA POLYNESIEN
Det är idén att jag kan bidra med den här kunskapen,
att den kan bli min lilla bit som hjälper till att lägga pusslet.
Till och med under den hårdaste säsongen i fält eller på en riktigt dålig dag
får det mig ur sängen på morgonen.
Jag är en nördig forskare…
…som försöker förstå vår planet och dess djur innan de försvinner.
Du har inte fått förklarat hur hydrofoner fungerar?
-Inte mycket, nej. -Okej.
I princip får den här delen inte bli blöt, den här delen hamnar i vattnet.
DOKTORAND, ZOOMUSIKVETENSKAP
Det tar länge att få dem ur viloläge.
Okej.
Jag kan höra det här igenom.
Ja, det går helt klart bra.
Tanken är att man sätter på en bit tejp
och sen drar åt ordentligt, men inte för hårt.
-Okej. -Stryp inte sladden.
Okej.
Och idén är att detta reducerar mullret från vattnet?
-Det var väl det du menade? -Ja. Det…
-…reducerar de lågfrekventa vibrationerna. -Ja.
Den här har gått i arv från min lärares lärare
till honom, till mig, och nu introducerar jag det i vårt labb.
Så det är…
Det är den australiska tekniken, så att säga.
-Det är perfekt -Okej.
Nu saknas bara valarna.
BÅTKAPTEN
Det är kul att se dig med.
-Så kul att åka med dig. -Det var inte igår.
Jag vet, det var längesen. Så…
Jag har bara några veckor på mig
att få högkvalitativa inspelningar av olika valar,
så att jag vet vad som sjungs.
Ursäkta. Vad tror du?
Försök kanske där. Det är bättre för ljudet.
-Ja. Det låter som… -Sen kan vi åka…
Ja. Det är bäst så.
-Redo? -Ja, redo att gå i.
-Rulla upp… Ja, perfekt. -Så ja.
-Okej. Vi börjar lyssna nu. -Okej.
Jag lyssnar på nivå 95.
Det kan vara knappt hörbart.
Kanske det, ja.
Det är som akustisk kurragömma.
Rulla ut hela kabeln.
För den är inte vertikal,
och jag vill ha den så djupt som möjligt.
Under ytan hörs en sång
av andra valar i flera mil.
Men min hydrofon kämpar med att spela in tydligt bortom nån kilometer.
Okej, jag stannar där. Fil 001.
-Det känns härifrån. -Ja.
Valarna sjunger utanför revet,
men det djupare vattnet kan bli så stort
att båten kan sjunka om man inte är försiktig.
Vi testar där borta.
Vattnet är ett fönster, men även en mur.
Vi kan bekräfta att det sjungs,
men kvaliteten är så låg,
vilket innebär att han är långt borta. Vi kan tyvärr inte gå ut dit.
5 AV 30 UPPSPELNINGAR KLARA 24 DAGAR KVAR
Under mina tio år i Alaska har jag aldrig sett så många valar.
Jag tror vi gör uppspelningen en otjänst om vi inte skannar.
Vi följer det här djuret okulärt
och spelar upp ljud åt det,
men det är inte det enda djuret som hör det.
Vilket betyder att djurets beteende ändras.
För om du och jag har en egen dialog,
jämfört med om du och jag har en dialog med en grupp människor,
är det en skillnad i hur mycket vi säger.
-Ja! -Och hur noga vi lyssnar.
Jag tror att vi har svårt att släppa det.
Visst. Vi tillbringade veckor… Jag tillbringade månader, år…
-Länge. -…med att formge det okulära följandet.
-Men när man sen är på plats… -Det förändras.
…och man ser en massa andra saker…
Det spelar ingen roll hur länge jag designade det.
Vad är det elegantaste sättet
att vara säkra på nåt vi ser i naturen
utan att överdriva det, utan att hoppas på det?
Beträffande den frågan…
En skanning är det enklaste sättet att fånga svaret på en uppspelning.
Stor ändring.
Väldigt stor.
-Jag tror vi… -Du, Maggie.
Vi ändrar protokollet lite.
-Vi kör bara skanningar. -Bara?
-Ja. -Bara skanningar?
Bara skanningar.
Jag trodde att jag bara skulle ha en val,
så det verkade vettigt att titta på vad en val gjorde.
Istället finns det många valar, vilket kom som en överraskning.
Så jag måste veta om
antalet vuppar som varje val gör ökar när jag gör en vupp.
Det bästa sättet att göra det är att börja skanna.
Jag markerar varje val jag kan se omkring mig.
Om det genomsnittliga antalet vuppar en val gör ökar när jag gör en vupp,
är det ett starkt bevis för att de använder vuppar för att söka kontakt.
FÖRSTA UPPSPELNINGEN FÖR FLERA VALAR
Börjar uppspelningen.
Okej.
Vi åker dit för att ge dem lite utrymme.
Och sen åker vi långsamt tillbaka.
-Trettio sekunder efter uppspelning. -Tack. Trettio sekunder.
Gruppstorlek: fyra. 131, 450.
Gruppstorlek: två. 154, 900.
145. Gruppstorlek: två.
-Kan du sakta ner lite? -Knappt.
Avstånd: 180.
Kan du upprepa azimuten?
142.
Gruppstorlek: två…
230 meter.
185. Gruppstorlek: en.
-Kan du upprepa det? Förlåt. -185. Gruppstorlek: en. 230 meter.
180 meter. Gruppstorlek: en. 256.
Jag är vid gruppstorlek fyra på 900.
-Vad var azimuten? -Jag vet inte.
Okej. Vi börjar om.
Det går jättesnabbt och jag har inte hunnit titta på det.
Jag vet. Och det är…
Vi raderar allt och börjar om.
Även om det var svårt, var det lättare.
Än att försöka följa ett djur okulärt i allt det där?
Ja. Titta på dem.
Okej. Börja undersöka.
Okej. Gruppstorlek: tre. 159.
Jag vill se oss.
-När började vi uppspelningen? -11.32.
-Det låter rätt. -Jag tror det är vi. Det är tyst.
Men det passar in.
Det passar in. Det låter realistiskt.
Ja.
-Det är inte vi. -Nej.
-Nej, vi är här borta. -Ja.
Jag tror att vuppen är som en hälsning.
Kanske: "Hej, jag är…"
Vilket ställer frågan…
…om varje val har sin egen vupp, kan de använda den för igenkänning?
Det är därför jag spelar det här lätet.
Innan man har konversationen är det bra att presentera sig själv.
Vad mer hittade vi här?
Vi ville se om de vuppade innan vi började vuppa, eller hur?
-Det är vi. -Och det är vi.
Det vuppades inte mycket innan vi började vuppa.
De insisterar på att svara.
Det kan vara slumpen.
Åh, nu börjar de igen.
-Leanna. -Ja?
-Kom hit. -Okej.
-Maggie. Vi behöver en knuff. -Herregud.
-Vi slog i marken.
Det knarrar.
Jag hjälper inte till. Jag är inte med.
Jag tänker inte bli stämd om nåt går snett.
Är vi på marken? Jag tror det.
Jag tänker bara stå här och döma er.
Får vi inte gunga?
Om vi går längre ditåt är det väl mindre mark?
-Redo? -Herregud. Jag gråter.
Herregud. Jag kissar på mig.
Åh, Maggie.
-Här, försiktigt. -Det här är nog en dålig idé.
-Får du upp fötterna? -Troligtvis.
Om du håller pinnen högre… Ja.
Ja, du måste bara hoppa.
Hoppa och sitt grensle. Gud.
Gud. Låt henne inte slå i trädet.
Jag tar saker som jag älskar med att vara här
och gör dem till en del av mitt hem.
Som vadå?
Som att inte ha internet.
Har du inte internet hemma?
Jag har inte internet hemma.
Det är tyst hemma hos mig.
Jag är långtifrån oljud,
så när jag går ut, låter det lite…
Ja.
När jag vaknar känns det som att vakna i ett tält.
Övergången härifrån blir allt svårare.
Det tar flera dagar att anpassa sig
till verkligheten och den riktiga världen, och det är…
Det är det som är grejen, det känns inte verkligt för mig.
Det här känns verkligt. Det här är den riktiga världen.
Ja, men det är inte verkligheten vi brukar leva i.
-Precis. -Så vi måste ställa om oss
till vardagslivet vi hade innan det här.
Och det är svårt.
Vissa saker vi gör är inte medfödda.
De är inlärda.
De säger vilka vi har ett band med.
Och var vi hör hemma.
Vi arbetade idag. Vi jobbade bra ihop.
Ja.
Vi tog hand om varandra.
-Vi skrattade mycket. -Vi skrattade mycket idag.
Måste jag klippa ditt hår?
Vi kallar allt detta kultur.
De äldsta kulturerna är inte mänskliga.
De är från havet.
I flera generationer har forskare trott att de levde ensamma
när vi inte såg dem tillsammans.
Men de har inte varit ensamma på flera eoner.
För 40 miljoner år sedan fylldes deras hjärnor med komplexitet.
Innan vi gick på två ben.
Innan vi behärskade elden.
Deras medvetande utvecklades för att de blev sociala.
Regioner som har att göra med jaget och gemenskapen
blev mer komplicerade än i nån annan hjärna.
Inklusive vår.
Sinnena för syn och hörsel slogs ihop.
Det lät valar se varandra med hjälp av ljud.
Valar utvecklades så att de kan bygga relationer i mörkret.
-En svansfena. -Var… Till vänster!
Jag har en där och en där.
Okej. Spelar in kl. 13.50.
Okej, vi har en sångare.
Stönen är verkligen…
Man kan höra dem detaljerat, och det är toppen.
Det är precis vad vi vill ha. Det är nu det gäller!
Det är nu det gäller. Vi håller kabeln i en timme.
Det här är guld.
-Det här är säsongens inspelning. -Ja.
Sången vi spelade in skiljer sig från den vi har spårat.
En sång som jag inte hört tidigare.
Efter 20 år av att ha spelat in sånger i södra Stilla havet
är det första gången jag ser det här.
Jag tror inte det är en avvikelse.
Sången har en komplex struktur och fullt formade teman.
Franska Polynesien är kanske inte slutet på kartan.
13 AV 30 UPPSPELNINGAR FÖR FLERA VALAR KLARA
20 DAGAR KVAR
Om en vecka återgår Leanna och Maggie till sina vanliga jobb.
Jag tror att vi äntligen börjar fixa det.
Sen vi gick från att spåra en val till tiotals
är det svåraste att måtta avståndet med ögonen.
Så vi tränar varje morgon.
-Okej, min tur. -Okej.
-Jag… -Du först.
Jag skulle säga runt 115.
-Jag trodde 135. -Jag såg 135.
155.
Jag trodde 135 till 185. Det var min gissning.
Jaså? Jag trodde 90 till 135.
-Okej. -Jag har fel.
-135 till 185. -Jag hade sagt 135 till 185.
Okej, avstånd från… Rör dig inte.
Det är 120.
-Vi gissar för högt. -Ja.
Vi beräknar avståndet för långt.
-Redo? -Ja.
-Oj. Jag tror 70. -Sjuttio.
-Närmare 90. -Sextiofem.
-Okej. Det känns bättre. -Vi är… Ja.
-Det är varmt idag. -Jag vantrivs så.
Du ser också väldigt
-"fransyskan ska ut på fältet" ut idag. -Jaså?
Med knuten och det svarta.
Det är så att ni inte ska kunna se mina svettfläckar i det svarta
och så att jag kan sätta håret i en hatt.
Funktionellt mode.
-Funktionellt mode. -Ja.
Jag har inte bytt tröja på sex dagar.
De är fantastiska. Det finns så många valar.
Där och där…
Seriöst?
Leanna. Det läcker bränsle där bak.
-Okej, vi åker hem. -Ja.
Den funkar.
Japp.
Jag vet inte exakt var det läcker,
så jag måste lista ut det.
Men jag vet att insuget funkar när jag ger den bränsle,
men nåt händer. Jag tror…
Jag tänker inte ens gissa. Men jag jobbar på det.
Okej.
Kom bara ihåg att under de kommande timmarna
har jag ingen extra bandbredd,
och jag är i problemlösningsläge tills problemet är löst.
-Uppfattat. -Okej.
UNDER LEANNA OCH MAGGIES KVARVARANDE DAGAR PÅ FÄLTET
LYCKAS TEAMET INTE SPELA UPP NÅGOT PÅ GRUND AV DEN TRASIGA MOTORN.
VECKA 2
Det börjar närma sig 20 minuter.
Blås.
På väg.
Och igen.
Blås.
-Var? Blås? -Blås?
Ja.
Börjar lyssna nu.
Han är ingen sångare.
Han är ingen sångare. Jag vet.
Han är precis där, men… Jag vet.
-En nål i en höstack. -Ja.
Man måste bara…
De kommer antingen att vara där och sjunga eller inte.
MARINEKOLOG
Han säger kl. 16–16.30 vid Marina de Vaiare.
-Imorgon? -Ja.
Okej. Jag är med. Bra.
Fyra, två…
Jag sa precis att vi inte har en bra sång,
men det är bra övning att vara ute.
Det här är spetsen. Där är hydrofonen.
Ja, det är hydrofonen. När vi binder den med kabel
sätter vi hydrofonen uppåt och svansen nedåt.
Så att det finns en vikt på marken, och en boj eller… Ja.
Vi lägger ner den i revet där borta, och det är mycket fisk omkring.
-Det finns coola knorrare. -Okej.
Du lär höra mycket av det och…
-Räkor som knäpper, men… -Ja.
Så länge som du har en som sjunger nära, överröstar det allt annat.
Jag gör allt jag kan
för att se om nåt annorlunda sker här.
Okej.
Ja.
Det är 10 september
och vi är för närvarande precis utanför revet i Moorea.
Om detta hittas, tillhör ljudet dr Ellen Garland
vid Saint Andrews-universitetet.
Vi lägger ut hydrofoner på havsbottnen
och hoppas att en sångare simmar nära nog.
Okej. Jag ska mata ut. Precis.
Vi kallar vår kommunikation "språk".
Vi tror att det valar gör är annorlunda.
Under ytan kan ljud kräva en halvtimme för att ta sig förbi horisonten.
Eller försvinna inom några sekunder och meter.
Ljud kommer ständigt
från olika platser och tider.
Och på något sätt tolkar knölvalarna en akustisk värld
där det förflutna och framtida anländer samtidigt.
Det är som att veta när varje stjärna föddes…
…bara genom att använda öronen.
MEDAN DE VÄNTAR PÅ EN NY MOTOR
ANSLUTER SIG MICHELLES VÄNNER OCH KOLLEGOR
FÖR ATT HJÄLPA TILL ATT AVSLUTA SÄSONGEN.
DOKTORAND, MARINEKOLOGI
-Hur många valar är märkta? -Sex.
Totalt sex. Valar, valar…
Grupp på två, grupp på tre och en ensam där borta. Visst?
Japp.
-Det händer ofta. -Ja.
Okej.
-Okej. -Dags för min paus?
Ja.
En val bryter ytan!
-Vi jobbar inte. -Oj. Ja, men vi kan titta på.
Dags för mellanmål. Hämta snacksen.
-Här, fickost. -Perfekt. Tack.
Ja.
Hur långt bort åker vi innan nästa undersökning?
-En timme eller sex km. -Sex kilometer.
Utmärkt.
Hur många undersökningar gör vi per dag?
-Fyra. -Fyra.
Hur hungriga är vi när vi är tillbaka?
-Jätte. -Jättehungriga.
Det är mycket på gång i den här filen.
Jag är inte förvånad. Det finns många valar här.
Här är ett halvt matrop.
Det kallas en båge, och sen ett dropp.
Vupp, matrop, dropp.
Dropp.
Matrop, dropp.
Hur många har du namngett?
Jag gav alla namn.
Vet du vad vi kallar det lätet?
Elefant.
Nära. Tänk på ett annat djur som låter så. Det kan vara utdött.
-Mammut. -Närmare.
Ullhårig mammut.
Nej, det kallas brontosaurus.
Det "kan" vara utdött?
Garanterat utdött.
Du lurade mig.
-De påminner mig om brontosaurusar. -Jag håller med.
-Det låter som en brontosaurus. -Ja.
Tre dagar tills jag får en ny motor.
Vi försöker besvara frågan: "Är vuppen ett rop på kontakt?"
Och vi har dåligt med tid.
Vi spelar in det.
Så att vi åtminstone kan visa för världen och efterföljande generationer
att nåt vackert fanns här.
För att besvara dessa frågor måste jag dra mig tillbaka från samhället.
Och leva i en värld som domineras av djur.
Men det känns inte som en uppoffring.
Det känns befriande.
Jag vet att det här förändrar mig.
Jag vet inte om jag kommer att passa in i rollen jag hade tidigare.
Jag åkte till Antarktis i en månad
och kom hem till en hund och en partner
som inte passade mig längre.
Jag måste lämna dem.
Jag är livrädd att det ska hända igen.
-Förstår du? -Ja.
Jag är livrädd över att jag inte ska passa in i samma roll.
Man måste lämna den, men inte bara fysiskt, utan även mentalt.
Du har varit i fält i sju säsonger.
Har du hittat ett sätt att komma hem?
Nej.
Istället…
…gör jag det motsatta och tar med mig dyrbara saker hemifrån.
Vilket verkar vettigare.
För det här är en mycket säkrare plats att vara mänska.
VECKA 3
Jag har aldrig sett så här få valar så här sent på säsongen.
Jag har bara en tydlig inspelning.
Okej. Hydrofonen går ner.
-Går ner fint. -Utmärkt.
Jag ska samla data,
för vi vill inte vara här längre än nödvändigt.
Får jag en tid? Jag lyssnar nu.
8.29.
-Okej, spelar in. -Bra.
Det här är frustrerande.
Vi har så mycket oljud från vattnet. Så mycket plaskande.
Jag tror vi måste stanna vid 25. Det här börjar bli…
Det börjar bli utmanande.
Jag är bara utmattad av allt.
Att prata om att det är tufft och utmanande
kan ibland vara att visa svaghet.
Som kvinna i det här fältet vill man inte visa någon svaghet.
I år lovade jag att bara arbeta ute i fält i två veckor.
Jag saknar Matt.
Det känns som om jag inte har sett hans ansikte på evigheter.
19 AV 30 UPPSPELNINGAR KLARA 6 DAGAR KVAR
Det är tisdagen den 27 augusti.
Det här är dr Michelle Fournet med nästan-doktor Natalie Mastick.
Okej.
Är han närmare de andra?
Många valar. Oj, vad många valar.
-Okej. -Det är mitt favoritproblem.
Det är ett bra problem. Titta bara.
Titta!
Perfekt.
Okej, blå är säkrad i ankaret.
Blå är i vattnet nu.
Blå är i vattnet.
Är volymen på fullt på Ipaden?
-Ja. -Är den?
-Spela den igen. Spelas den? -Ja.
-Vi satte den inte i vattnet. -Jädrans.
-Okej, stoppa. -Åh nej.
Okej. Är du redo?
Jag vet inte. Det var stressigt.
-Ja, redo. -Okej. Kör.
En. Två. Tre, fyra, fem.
Sex, sju, åtta, nio, tio, elva.
Redo? Börja.
Vi har en grupp på två.
Tre ensamma. En grupp på fyra. Och två.
Här. Jag tror att det finns en precis här.
Undersökning 26.
Färdigt.
Gruppstorlek: tre. 145,6.
Grupp på två. 356,1.
Grupp på en.
129,6.
180 till 450.
Det märks att jag åldras.
Och jag vill ha barn.
Vad gör du med barnet när du är i fält?
Du tar med honom.
Det är en svår fråga.
Det beror på hurdant arbete jag gör.
Det beror på hurdan partner jag har när jag gör det.
Om jag har en partner som kan följa med, så ja.
Om jag har en stödgrupp med folk.
Jag menar allvar.
-Vi gör en säsong på en månad. -Ja.
Nån plockar blåbär med barnen
och lagar pannkakor, tvättar,
lagar mat för dagen och diskar efter frukost.
Sen kommer vi från våra undersökningar,
och nästa dag är det min tur att ha barnen.
Man sätter en här och håller två händer,
och ramlar de, så ramlar de, man plockar upp dem igen.
Ja.
Sen roterar vi, och nu är det din tur att stanna hemma.
-Ja. Det låter fantastiskt. -Ja.
Har du tänkt på hur utmattad du kommer att vara?
Det är bara en månad.
En månad med nio timmar på båten,
du kommer hem, får ingen sömn.
Det finns visst inte så många bra exempel på det i vårt fält.
Vi behöver inga exempel.
Okej.
-Han sa åt det här hållet. -En sångare?
-Ja? -Han sjunger.
-Efter att vi åkte… -Okej. Ja.
…slutade de sjunga…
-Okej. Så vi åker… Ja. -Ja, okej.
-För senast började han igen. -Ja, okej.
Okej. Jag tror… Det förklarar saken, för vi hörde
ganska bra sånger, så om han är där borta… Ja.
Allright.
Åker i.
Jag tror att vi åker åt rätt håll.
Jag tror han är högljuddare.
Ja, vi är definitivt på väg åt rätt håll nu.
Ja.
Okej.
Det är samma sång vi hörde i Australien.
Den vi har spårat hela säsongen.
Vilket betyder att det finns minst två olika sånger här.
Ett kulturellt vägskäl.
Den här valen sjunger sången från väst.
Men den andra sången måste komma från nån annanstans.
Det näst närmaste beståndet är nära Ecuador.
8 000 kilometer österut.
Det jag trodde var sångdelning utan motstycke i södra Stilla havet
kan visa sig vara en del av ett globalt kulturellt nätverk.
Tusentals hjärnor som lär sig och delar
några av världens komplexaste akustiska mönster.
Resultatet av evolution som föregår oss med miljontals år.
Att studera valkultur kan handla mer om att få en inblick i nåt om oss själva.
Hur vi kan kommunicera annorlunda en miljon år in i framtiden.
Vi kommer snart få veta om det fungerade på den här.
Den börjar där. Okej.
I den första perioden före finns det ett, två,
tre morr.
Inga vuppar.
I den andra perioden före finns det en, två, tre vuppar.
Under den samtidiga perioden finns det en, två,
tre, fyra, fem, sex, sju,
åtta, nio, tio, elva,
tolv, tretton.
Det finns 13.
-Ganska häftigt, va? -Ganska häftigt.
De besvarade dig.
Jag trodde inte att det skulle funka.
Åh, vad nöjd jag är!
Det är så svårt att tolka naturens språk.
Att lyssna och förstå vad den säger till sig själv.
Det är precis som om vi skulle rikta alla satelliter mot himlen
och lyssna efter ett tecken från yttre rymden.
DR FOURNETS TIDIGA ANALYS VISAR
ATT KNÖLVALAR TAR KONTAKT MED VUPPAR OCH BERÄTTAR VILKA DE ÄR.
HENNES GENOMBROTT ÖPPNAR ETT FÖNSTER
TILL HUR VALAR UPPRÄTTHÅLLER LIVSLÅNGA FÖRHÅLLANDEN.
DR GARLAND ARBETAR MED INTERNATIONELLA FORSKARE
SOM STUDERAR KNÖLVALENS SÅNG.
TILLSAMMANS SKAPAR DE EN KARTA
ÖVER HUR VALSÅNGER KAN DELAS VÄRLDEN ÖVER.
BÅDE DR FOURNET OCH DR GARLAND FORTSÄTTER TOLKA
VAD SOM VERKAR VARA DET ÄLDSTA GLOBALA SYSTEMET
AV KULTUR OCH KOMMUNIKATION PÅ JORDEN.
Undertexter: Borgir Ahlström