Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREZINTĂ
Liniște în sală!
Juri să spui adevărul și numai adevărul?
Spune: „Jur!”
Jur.
Domnișoară Marta,
unde v-ați aflat ieri, între orele 17:00 și 18:00,
când cineva a aruncat o piatră în fereastra clasei de științe?
Dră avocat, eram acasă, ca de obicei.
Urmăream noul episod din Liceul muzical.
- Puteți dovedi? - Sigur.
În acel episod, Troy o săruta pe Gabriella…
Obiecție!
Troy o sărută pe Gabriella în toate episoadele,
iar povestea se află în ghidul TV.
Se admite.
Aveți martori?
Da. Pe bunica mea.
De ce nu o chemăm ca să depună mărturie?
Fiindcă ea e o persoană foarte neplăcută, onorată instanță.
Marta!
Marta, de câte ori ți-am zis
să nu umbli prin dulapul meu?
Scuze, bunico!
Doar ne jucam.
Vom pune totul la loc.
Voi doi, plecați acasă!
Chiar acum. E târziu.
- Pa! - Pa!
CHIRURGIE GENERALĂ, PNEUMOLOGIE
CAMERĂ DE AȘTEPTARE
Oameni buni, totul e bine. Deocamdată.
- Adică? - Ce înseamnă asta?
Operația a decurs excelent.
Vreau s-o văd.
Mai întâi, ar trebui să zici: „Te rog.”
- Și tu cine naiba ești? - Gabriele.
- Gabriele De Marchi. - Scuze! Eram pe cale să te sunăm.
- Pe mine? - Da.
De obicei, rugăm pacientul să menționeze numele unei rude care poate să-l viziteze.
Marta a zis că nu are rude, așa că a menționat numele tău.
- Da. - Urmează-mă!
Pentru moment, o vom ține sedată. Apoi, o vom trezi încet.
Aici va sta 2 săptămâni.
Apoi va sta câteva zile la terapie intensivă.
Apoi va merge în salon.
Va fi în regulă?
A trecut printr-o operație majoră.
Dar Marta e puternică.
Va fi bine.
Poți s-o urmărești doar 10 minute în fiecare zi.
Azi, timpul a expirat.
Pot să mai rămân două minute cu ea?
Vă rog.
- Bine. - Mulțumesc!
Scuze! Cele două minute au expirat.
Lasă-l! Termin eu aici.
Mulțumesc!
Sunt epuizată.
La ora 8:00, va trebui să fiu la birou.
De ce nu demisionezi dacă ți-e greu?
Nu pot demisiona pe motiv că nu vreau să mă vin devreme.
Sau pe motiv că nu-mi pasă de sistemele computerizate.
Când văd o linie de cod, îmi vine să vărs.
Ai dreptate.
Uite unde au ajuns analizele ei!
Nu mai are nevoie de ele. Corect?
Le voi lua la spital, ca să fiu sigur.
Le vei duce lui Dario?
Ei bine, în legătură cu Dario…
Crezi că are iubit?
Nu știu.
Stă pe aplicația Bale când e la serviciu.
Chiar dacă are iubit, relația nu merge bine.
Plec.
Caută informații despre dr. Dario Caponi!
Iată ce am găsit despre doctorul Dario Caponi!
O vom trezi. Vino!
Bună!
Perfect.
Va rămâne la spital încă trei săptămâni?
Da.
Deși trei săptămâni sunt un timp foarte scurt.
E vorba de o fază delicată.
Oricum, vestea bună e că acum are plămâni noi.
Nu va mai folosi tuburi.
- Cum a reacționat când te-a văzut? - N-a fost deloc surprinsă.
Știa că voi fi acolo.
Dacă cineva n-ar fi uitat să-mi spună că a schimbat spitalul…
- Mereu spun că nu pot fi de încredere. - Așa e.
Voi rămâne la spital până va fi externată.
Vă voi da un mesaj dacă au loc ceva schimbări.
Dar slujba ta?
- Am demisionat. - Serios?
Da.
Credeam că îți place să lucrezi ca scenograf în Paris.
Îmi place. Dar, acum, am alte priorități.
Dacă în Torino se caută un profesor de istoria artelor,
mă voi angaja aici.
Câtă determinare! Mi-ar prinde bine și mie puțină.
Nimic.
Scuze! Mă duc să mă culc.
Mâine, trebuie să merg iar la birou.
Noapte bună!
În regulă…
- Bei cafea la ora asta? - O decofeinizată.
Ascultă!
Mersi că te dedici atât pentru Marta!
Serios? Măcar atât pot face.
Nu-ți face griji! Totul va fi bine.
Îmi place noul doctor. Pare cineva de încredere.
- Marta e pe mâini bune. - Și ce mâini!
- Toate trebuie verificate. - Bine.
- 'Neața! - Slavă Domnului că ai venit!
Ce e?
Au încercat să pătrundă în site-ul companiei feroviare.
Cred că și azi vom lucra până târziu.
Ce e?
Demisionez.
Nu poți.
Ba da. Preavizul meu începe acum.
Dar de ce?
Fiindcă nu mă simt în largul meu aici.
E vina noastră?
Nu…
N-are de a face cu tine sau cu Cristina.
Voi v-ați născut pentru slujba asta. Ați luptat să ajungeți atât de departe.
Se vede de la o poștă că sunteți fericite aici.
Dar eu nu sunt.
Postul meu ar trebui preluat de cineva care îl apreciază.
Te-ai săturat să te trezești devreme.
Da.
Da!
Prieteni, mă speriați.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Doar ne bucurăm să te vedem. - Și eu mă bucur să vă văd.
Mă bucur că ați venit.
Deja mă simt mai bine.
Voi fi externată în câteva zile.
Ce bine vă stă împreună!
Discursul de la petrecere m-a lăsat fără cuvinte.
Și pe tine, și pe toți urmăritorii ei.
Apropo, câți urmăritori te-am făcut să pierzi?
Numărul urmăritorilor a crescut cu 9,3%.
Nu datorită ție.
Urmează să-mi întâlnească părinții. Va fi un masacru.
Oameni buni, timpul a expirat. Ieșiți!
Cum te simți, Marta?
Bine.
Dle doctor?
Cine a fost donatorul?
Nu știm.
Un om foarte generos.
Marta, ai grijă de plămânii săi!
Zece minute.
Mulțumesc!
Hei! Bună!
Bună!
Marta, eu…
Dacă te simți prost că te-ai îndoit de mine,
că m-ai acuzat pe nedrept și că te-ai dus la spitalul greșit…
nu-ți face griji! Te iert.
Dar ultimul lucru a fost din vina lui Jacopo.
Îmi pare rău.
Am exagerat la chestia cu Tommasso.
Să nu mai vorbim de asta.
Bine.
Marta, eu…
Și eu te iubesc.
Bine.
Să recapitulăm regulile.
Citate din Stăpânul Inelelor.
- Nu vorbesc mult. - Exact.
Adică nu vorbești deloc.
Răspunzi când ești întrebat. Și doar cu cuvinte scurte.
- Apoi? - Nu beau.
Nu dansez.
Mă prefac că îmi place rulada, chiar dacă e arsă.
Perfect.
Vreau să spun că inelul este doar o alegorie.
Ideea unei puteri prea mare pentru omenire.
Exact. În perioada construirii bombei atomice.
Adevărat.
Știu că mă opun opiniei publicului general,
dar mi se pare mai frumoasă seria Hobbitul.
- Sunt de acord cu tine, Giacomo. - Și eu.
Ce am discutat?
Scuze!
Paolo, pot avea încă o bucată de ruladă din carne? E spectaculoasă!
Știi ce-i bun. Poftim!
- Mulțumesc! - E neprețuita mea.
Mulțumesc!
Una…
Giacomo, a fost o plăcere. Întoarce-te oricând dorești!
Asemenea, Marghi.
- Îți voi aduce benzile desenate. - Așa sper.
- Niște ruladă la pachet. - Da.
- Mulțumesc! - Mergem? Pa!
Îmi place de el,
spre deosebire de cântărețul de data trecută.
- Pa! - Pa!
Pa!
Ce crezi? A mers bine, nu?
A mers grozav.
Bună!
De ce mai vii? Nu ai alte treburi?
De ce mai vin? Ești ca sora mea. Vreau să mă asigur că ești bine.
Dar unde e Dario?
- Deja a trecut pe aici. - Deja a trecut?
Jacopo, te-ai îndrăgostit?
Nici gând!
N-am mai fost respins de un doctor. Vreau să adaug asta la CV.
Ascultă!
De ce ai zis doctorului că nu mai ai rude în viață?
Fiindcă așa e.
A murit bunica ta? N-am știut.
Pentru mine, e moartă.
- Încă o consideri așa. - Da.
Bună, Marta!
Vești grozave. Pleci mai devreme.
- Te vom externa mâine. - Așa repede?
Adică, așa repede!
Ușurel!
Ei bine? Cum e cu noii plămâni?
E ca și cum mă îmbăt cu oxigen.
Ușurel!
- Scuze! - Nu.
Conduc eu?
- Așa ar fi cel mai bine. - Unde vrei să mergem prima dată?
SPITAL
Hei!
N-am știut dacă voi mai reveni aici.
Sunt foarte norocoasă.
Suntem foarte norocoși.
Următoarea oprire?
Azi este o zi specială.
Vedeți fata de lângă raionul șase?
Ea e vocea care v-a dat anunțurile despre reduceri.
Azi, ea s-a întors.
Bine ai revenit!
Ne-a fost dor te tine!
Așa e!
Bravo!
Ca să sărbătorim, produsele din raionul de delicatese
au 90% reducere!
Vă rog, domnilor. Luați loc!
IEȘIRE
Bine. A treia oprire?
- Intră și condu! - La comanda ta, căpitane.
Acum, sunt acasă.
Să pun alarma.
De ce? Încă sunt în concediu.
Tu ești. Eu nu.
Mâine e prima mea zi la catedră.
De trei zile, visez că întârzii și uit totul.
Haide! Te vei descurca grozav.
Așa crezi?
Va fi ca într-un film.
Profesore De Marchi, am fost o elevă obraznică.
Nu mi-am făcut tema, profesore De Marchi.
Nu mă trimite la director!
- La ce filme te uiți? - Îți voi arăta acum.
Bună dimineața!
Bună dimineața, dle profesor!
Nu, vă rog să-mi ziceți Gabriele.
Bine. Azi, vom începe prin a vorbi de prerafaeliți.
Deci, Confreria Prerafaelită
a fost o asociație artistică. A influențat stilul Victorian.
Confreria a luat naștere în septembrie 1848.
S-a dezvoltat și s-a desființat în Marea Britanie.
În unele privințe,
se aseamănă cu simbolismul, dar și cu Art Nouveau.
Poate fi definită ca o transpoziție a picturii
din epoca romantică.
- Ce romantic e! - Da.
- E sexy. - Da.
Totul e în regulă, Marta. Dar am o mică recomandare.
Plămânii sunt diferiți, însă genele bolii tale
au rămas neschimbate.
- Deci trebuie să fii atentă. - Voi fi, dle doctor.
Nu va trebui să vii săptămânal. Ne vedem peste o lună.
- În regulă. - Da?
- Pe curând! - Pe curând!
Fir-ar! Peste o lună?
Am uitat prescripția pentru enzime.
Bine. O iau eu.
Intră!
Mă scuzați!
Marta nu mai are enzime. Ne puteți da o nouă prescripție?
Scuze, dar sunt ocupat.
Te scot la cină în trei zile. Atunci e aniversarea ta, nu?
Ești surprins? Nu ești singurul cu internet.
Pleacă! Mă așteaptă o zi grea.
Ne va fi dor de tine.
Dacă te răzgândești, rup demisia.
Nu mă voi răzgândi. Dar și mie îmi va fi dor de voi.
Nu e de parcă mor.
Ne vom mai vedea.
Încă suntem reginele.
Cine e?
Vorbind de lup.
Bună, Federica! Silvia mi-a zis despre demisie.
Am vrut să-ți spun că faci o greșeală uriașă.
Dar greșelile uriașe sunt
și foarte nostime.
Așa că îți doresc baftă
și te rog să ne ții la curent cu ce mai faci. Regina.
Ai înțeles?
Da.
Nu e romantic ce se petrece între Rebecca și Giacomo?
E foarte romantic.
Deși ne cam fură atenția.
Hai să remediem asta!
Iubirea mea…
Da?
Acum că lucrurile s-au mai calmat,
eu am găsit o slujbă, iar tu ești sănătoasă,
ce zici să…
Ce?
Să ne găsim o locuință?
Doamne! Ești nebun? Credeam că mă ceri în căsătorie.
Doamne! Scuze! Nu. De ce, ai vrea…
Nicidecum. Tu?
Categoric nu.
Exagerezi spunând „categoric nu”.
Poate într-o zi.
E cam devreme să discutăm despre asta.
Gabriele, doar te tachinez.
Ești culmea.
Da, ne putem căuta o locuință.
- Dar tu le zici lui Jacopo și lui Fede. - Lașo!
Ce să ne zică?
Mi-am amintit că trebuie să-i scriu directorului. Revin.
Lașule!
Scuze!
Ce-i cu toate astea?
Am demisionat!
În sfârșit!
Ar trebui să-mi spuneți că a fost o greșeală, nu să fiți bucuroși.
Ce vei face acum? O vei jecmăni iar pe contesă?
Nu. Deocamdată, mă voi bucura de șomajul meu binemeritat.
Prieteni…
am ceva să vă spun.
Eu și Gabriele ne mutăm împreună.
- Ei bine… - Era și timpul!
Nu sunteți supărați?
Nu! De ce am fi?
Trebuia să se întâmple odată.
Oricum, nu va dura mult.
Romantismul se termină când stai cu partenerul.
Curând, ne vei implora să ne mutăm înapoi aici.
Încetează! Va fi grozav. Veți avea locuința voastră.
Da.
Dă-ne ceva timp să ne luăm lucrurile și vă vom lăsa în cuibușorul vostru.
Vom închiria un apartament cu 2 dormitoare în mahala. Iar eu voi lua tetanos.
Nu, nici gând. Apartamentul ăsta e al vostru.
Nu.
Marta, nu putem rămâne. A fost al părinților tăi.
Știu, dar e prea mare. N-am ști ce să facem cu toate camerele.
În plus, am o idee cum să scoatem bani din el.
Îl facem hotel cu ora?
Aproape. Deschidem un B&B.
- Și împărțim profiturile. - Câte 2 euro de fiecare.
Nu. Considerând faptul că e o zonă centrală,
prețurile cresc pe durata festivalului de film.
Dacă avem clienți 20 de zile pe lună, am putea face atât de mult…
Ești angajată!
Când pleci?
Nu!
Nu! Ajunge!
Ai plămâni noi, dai prea tare acum!
- Vine aniversarea ta. - Ce vom face?
Nimic. 21 e un număr groaznic. Nu-i nimic de sărbătorit.
Am o întâlnire cu dr. Caponi.
- Doctorul meu? - Cretinul!
Da, vreau să fiu cu Cretinul.
- Bună dimineața! - Bună!
Bună dimineața!
- Urmați-mă! - Mulțumesc!
Ăsta e!
Are o energie aparte. E perfect. Să-l luăm?
Da… Cât costă chiria?
1.500. Avansul este chiria pe trei luni plus costurile agenției.
Cred că energia acestui loc ne-ar obosi.
Ne-ar obosi, da.
- Poate e prea multă… - Lumină.
- Și umezeală. - Umezeală, da.
- Da. - Da.
„Vă propun această căsuță de lângă groapa de gunoi.
Lăsați geamurile închise!”
Haide! Ai puțină răbdare!
- Îl vom găsi pe cel potrivit. - Trebuie să schimbăm agenția.
Cu siguranță.
De fapt, locul ăsta nu-i așa rău.
Jacopo!
Dă volumul mai încet!
Dormeam!
Prima întâlnire cu Cretinul.
Asta sau asta?
Oricare îți place, doar dă muzica mai încet!
Poart-o pe aia, e puțin mai…
Puțin mai…
Bine. Mersi!
Cu plăcere!
Aproape reconsider casa de lângă groapa de gunoi.
Ei bine, la mulți ani!
Ce e?
Nimic.
Nu-s obișnuit cu asta.
- E ciudat. - Ce anume?
- Sunt primul cu care ieși? - Vezi să nu!
Primul!
Nu ești primul. Nu.
Dar, totuși, ești doctorul prietenei mele.
Îi mulțumesc că mi-a făcut cunoștință cu tine.
Îi mulțumesc sistemului sanitar că îți permite s-o vindeci.
Vorbind de Marta, voi păreți foarte apropiați.
- Voi și cealaltă fată. - Federica.
Suntem ca o familie.
- Dar familia ta adevărată? - Familia mea adevărată…
Mama schimbă soții ca pe șosete. Și ar trebui să-i vezi raftul cu șosete!
În momentul de față, stă în India.
N-am mai vorbit cu ea de trei luni.
Iar cu tatăl meu n-am o relație atât de apropiată.
Mereu te ascunzi după glume, nu?
Nu greșești.
- Fiecare ne protejăm în felul nostru. - Așa e.
Dar, dacă creăm un zid prea mare, devine o închisoare.
Lasă-mă să înțeleg!
Ești pneumolog sau psiholog?
A fost o glumă.
Jacopo, nu-ți face griji!
Ești perfect așa cum ești.
- Jacopo! - Bună!
Și voi veniți aici?
Dario, ei sunt Rebecca și Giacomo.
V-ați întâlnit la spital, mai ții minte?
Desigur. Salut, Giacomo! Ce faci?
Foarte bine, mersi!
Grozav. O seară plăcută! Noi tocmai plecam.
- Și vouă! - Pa!
- Pa!
În regulă.
Ei bine, a fost o cină minunată.
Ce vom face acum?
Da, el a fost genial, dar și foarte neînțeles.
Aș putea spune că a fost disprețuit cât a trăit.
De fapt, Van Gogh a avut o influență foarte mare
asupra artei din…
Am găsit un apartament! E perfect!
Vom merge să-l vedem în pauza de prânz.
Da, eram la oră…
- Bună! - Bine…
Elevi, ea e Marta, iubita mea.
- Nu! - Nu se poate!
Pe bune?
Știu, îmi pare rău.
Atunci, ne vedem mai târziu.
Da.
Poți continua.
Deci, cum ziceam. Van Gogh…
- Ai ochii închiși? - Da.
- Nu-i deschide! - Nu.
Bine.
Oprește-te aici!
Poți deschide ochii.
Imaginează-ți un birou mare aici!
Pe fereastră intră lumină, ca să poți desena.
Am putea să punem canapeaua aici
și pozele, pe acești pereți.
Ce crezi?
E perfect.
Da. Și prețul e perfect.
Mâine, puteți veni să semnați contractul la agenție.
Proprietara cere un avans de două luni.
Și chiriașii de sub 30 de ani au nevoie de un girant.
Asta nu-i doar o formalitate. Amândoi luăm salarii, deci…
Da, am văzut salariile, dar nu sunt de ajuns.
Îmi pare rău, nu putem neglija acest aspect.
Ne trebuie un girant, posibil o rudă.
Știi ce înseamnă asta?
E timpul ca familiile noastre să se întâlnească.
În sfârșit, cunoaștem una.
Ești prima fată pe care Gabriele a adus-o acasă.
Noi eram convinși că e gay.
Nu-i așa?
Când a împlinit 20 de ani, i-am oferit o excursie în Londra,
cu acces în culise pentru evenimentul Gay Pride!
Dar n-a fost să fie.
Pentru o mamă, să ai măcar un copil gay
este o binecuvântare.
Dar n-am pierdut speranța.
Doamnă, credeți-mă, Gabriele nu-i nici pe departe gay.
Săraca de tine! Dacă e ca tatăl lui, probabil te lasă extenuată.
Copii, n-am rezolvat nimic.
Cursurile de masaj ayurvedic și cultivarea de cânepă
nu sunt o garanție suficientă a venitului.
- Le-ai zis că e masaj terapeutic? - Normal că da.
Și nu te-au crezut?
Nu. Dar trebuie să facem ceva.
Haideți, copii! Înveseliți-vă! În cel mai rău caz, puteți veni aici.
Da!
Mi-aș întreba părinții, dar nu acceptă giranți din viața de apoi.
Poftim!
Nu, mamă! Nu poate.
Bine. Să aducem desertul.
Fără griji! Fac eu ordine. Ia asta!
De ce n-o întrebi pe bunica ta?
- Ești tâmpit? - Hei, ce am făcut?
O mai știți pe Carolina, fosta mea?
- A câta fostă? - Nu începe iar!
Carolina care lucra la bancă.
O s-o întreb dacă poți avea o garanție bancară.
Da.
- Am o veste bună. - Ești gata pentru runda a doua?
Atunci, am două vești bune!
- Spune! - Bine.
Deci, a sunat agenția.
O garanție bancară e în regulă.
Mâine, voi lua cheile!
Bine.
Ce e?
Nimic. Doar că e un pas important.
Plec de lângă Jacopo și Federica. Ei sunt familia mea.
Acum, ce e cu tine?
Nimic, doar că…
te-am auzit menționând o bunică.
Am crezut că era moartă.
Nu la propriu.
Când părinții mei au murit, i-a fost dată custodia mea.
N-a fost prea fericită să aibă grijă de o nepoată.
Mi-a arătat asta în fiecare zi.
De când n-ai mai văzut-o?
Când am împlinit 18 ani, am plecat de acasă.
Mi-a plăcut să te văd alături de familia ta.
Nu-ți imaginezi cât mi-aș dori să am o familie.
Dar îi ai pe Jacopo și pe Federica.
Adevărata familie e cea pe care ți-o alegi.
Știu. Sunt foarte norocoasă.
- Da. - Dar unele lipsuri nu pot fi completate.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Ce mai faceți?
Foarte bine, mersi! Tu?
Învățați să spuneți glume?
Foarte bine!
Mă întreb cine vă dă lecții.
O întrebare mă preocupă de ceva vreme. De ce îi spui „mucoviscidoză”?
De 30 de ani, se numește „fibroză chistică”.
Fiindcă e un nume amuzant.
E mai puțin terifiant.
Îmbracă-te!
Dle doctor?
De obicei, nu sunt băgăcioasă…
Îmi imaginez ce efort uriaș faci acum.
Dar să fim sinceri.
Jacopo îmi e ca un frate,
iar dv. aproape îmi sunteți ca un cumnat.
Acest gen de presupuneri merg doar în filme.
Jacopo e doar un prieten pe care-l avem în comun.
Sigur.
NOEMI: MERSI CĂ AI VENIT LA PETRECERE! AI SALVAT SEARA! MERSI PENTRU CADOU!
CHIAR MI-A PLĂCUT CARTEA! ȘTIU, RELAȚIILE SUNT COMPLICATE!
NU TOATE SUNTEM CA REBECCA. VINO SĂ DISCUTĂM!
Nu se poate!
Mă simt ca în Oglinda neagră.
Da, fără toate chestiile alea, locul arată mult mai mare.
Știi că poți dormi aici diseară?
Da. Nu trebuie să pleci imediat.
Dar, dacă nu plec acum, nu voi mai pleca niciodată.
Scuze că nu pot căra greutăți mari deocamdată!
Nu-ți face griji! Asta e ultima.
Mulțumesc!
Nu, așteaptă! Să facem lucrurile ca la carte.
Și voilà!
Ei bine, cred că asta e.
Da.
Asta e.
Abia aștept să ajungă patul nou.
Da.
Am uitat să iau enzimele.
Te poți duce să le iei din bucătărie?
Te rog!
Cum poruncești.
Mulțumesc!
Sunt în cutia din dreapta.
MICUȚA MARTA
BUNICA - MARTA
RAPORT DE EVALUARE ȘCOLARĂ
ADRESĂ
Doamnă?
Bună ziua! Sunt Gabriele,
iubitul nepoatei dv,
Marta.
Doamnă?
Pot auzi că sunteți în spatele ușii.
Vreau să vorbim despre nepoata dv.
Doamnă, vreau să știu…
Da, înțeleg ce vrei. Dar violezi o proprietate privată.
Deja am chemat poliția.
Nu, vă rog!
Nepoata dv. mi-a zis că relația voastră s-a răcit,
dar asta nu înseamnă că…
E o adevărată scorpie.
Haide! Mută puțin patul, ca să acoperi pata aia.
Trage perdelele! Bine.
E în regulă?
CAMERĂ COMODĂ
- Grozav! - E online.
Să vină bani!
Nu.
Nu…
Bună! Noi suntem Asia și Zoe. Încântați!
Zoe, spune: „Bună!”
- Vrei s-o ții în brațe? - Da.
Vino!
- Ce scumpete! - Hei!
- Bună! - Bună!
Uită-te la ea!
- Mama! - Te place, nu?
- Aveți copii? - Nu.
Dar iubim copiii.
Bine. Să mergem.
- Pa! - Pa!
Surpriză!
Doamne! Bună!
Pa!
Uite la cine erau cheile!
Poți veni oricând dorești. Ăsta nu-i un hotel.
De fapt… Ea cine e?
Zoe, cea mai cuminte și frumoasă fetiță.
Arată ca o păpușă. Nu plânge deloc.
Vrea doar joacă și îmbrățișări,
exact ca mine.
Prieteni, lăsați gluma!
- Am alte priorități. - Diseară, iese din nou cu doctorul lui.
E bine.
Da, doar că…
Jacopo, nu cred că e potrivit pentru tine.
Pare cam închis, cam indescifrabil.
De asta îmi place. Nu-i atât de indescifrabil cu mine.
Începe să se deschidă.
Bine. Și de cât timp ieșiți împreună?
De fapt, suntem un cuplu.
Azi împlinim o lună de relație. Treizeci de zile.
Diseară, o să-i ofer asta.
Ce e?
- Nimic special. - Jacopo!
Bine, nu insista!
E un weekend la munte, într-un hotel de cinci stele.
Ești nebun?
Cum adică? Va fi romantic.
Mi-am vândut un plămân pentru el.
- Cum arăt? - Grozav.
- Să-mi zici dacă nu vei dormi acasă. - Îți zic acum. Nu voi dormi acasă.
Și nici nu voi dormi mult.
Jacopo?
- Cafea? - Absolut.
E un bebeluș la tine acasă?
Da, dar va pleca mâine.
Îmi va fi dor de micuța Zoe.
Gustă!
Foarte bun.
Știi ce aș vrea?
- Putem mânca mai întâi? - Sunt serios.
Imaginează-ți asta!
Un spa la munte,
primim masaje toată ziua,
tratamente faciale,
băi de nămol…
Poate facem o baie în piscina încălzită, apoi…
Scuze! Am uitat să-l opresc.
Nu-ți face griji!
Nu ține de maniere.
Cum adică?
Încă mai ești pe Bale?
Asta era?
Jacopo, chiar te plac.
Dar de cât timp ieșim împreună? De circa o lună?
Nu știu. N-am ținut socoteala.
Să nu ne grăbim.
Vom ști la momentul potrivit, apoi ne vom avea doar unul pe altul.
Sunt singurul cu care te întâlnești?
Normal că nu.
De fapt, mi-am amintit că am o întâlnire cu cineva.
Mă duc să fac băutura.
CRETINUL: SCUZE CĂ TE-AM SUPĂRAT! NE VEDEM MAI TÂRZIU, CA SĂ MĂ REVANȘEZ.
Avem clienți pe 3 luni.
Grozav!
Nu trebuia să dormi la doctor?
Întâlnirea a decurs rău?
Aveați dreptate. Am grăbit lucrurile.
Am decis s-o luăm mai ușor, să ne vedem și cu alte persoane.
- De când plânge fetița așa? - De ceva timp.
Unde e Asia?
Asia? Alo?
E totul în regulă?
Asia?
- Deschide! - Intru.
Bună!
Mă întorc în câteva zile.
Ce naiba facem acum?
Sun la poliție.
Nu, stai!
Dacă o pun la un orfelinat? Dacă Asia revine și n-o mai găsește aici?
Nu putem face asta.
Bine. Ce sugerezi să facem?
Nu știu.
Bine. Atunci, vino încoace!
Asia a spus că se va întoarce în câteva zile?
Așteptăm până joi și vedem.
- Dar ce are? - Nu știu!
- Poate îi e foame! - Ce mănâncă?
Poate scrie acolo! Asia avea un robot de bucătărie!
E aici! Și acum?
- Așa! - Nu, așa! Dar…
- Așa se pune. - Nu.
Nu, lasă-mă pe mine! Cred…
Dar…
- Bun! - Vrei să mănânci?
Așa, scumpete!
Aproape am terminat.
Bravo!
Ce?
E totul în regulă?
Parcă am ajuns într-un film oribil din anii '80.
- Asia ne-a lăsat fetița. - V-a lăsat-o?
E singura explicație.
Când am intrat în camera ei, nu mai era acolo.
A zis că se va întoarce în câteva zile.
Mai sunt 28 de minute până la următoarea masă.
- Să luăm scutece. - Și mâncare.
Și lapte praf. Și chestia pentru dinți.
Da. Știu deja.
O vom termina pe săraca fetiță.
Prieteni, mă speriați.
Când e calmă, e o scumpete.
Sunteți nebuni. Ce veți face dacă mama nu se mai întoarce?
Știm că nu putem s-o ținem aici. Ne poți lăsa să ne bucurăm de moment?
„Să ne bucurăm…”
Avem vești. Jacopo e într-o relație deschisă.
Doamne, ce mironosiță ești!
- Unde te duci? - Am o întâlnire cu Dario.
- Câți oameni vor fi acolo? - Nu, dragul meu.
Nu mă lași singură cu fetița!
Ce vei face cu copilul nostru? Mă vei lăsa singură mereu?
Mereu? Doar o noapte.
Nici gând. Du-te și încălzește biberonul!
Vorbești serios?
Prieteni, mă speriați.
Sunteți ca niște părinți extenuați.
- El e iresponsabil. - Și ea e o pacoste.
Bine. Lăsați-o pe Marta să rezolve asta!
Jacopo, tu ieși cu Dario
și prietenii lui.
Federica, nu-ți face griji! Odihnește-te, fă un duș!
Mătușa Marta va avea grijă de Zoe.
Vrei să vii la o plimbare cu mine?
Ce zici, micuțo?
Cum rămâne cu Gabriele? Nu trebuie să mergi acasă?
Nu, are o ședință cu profesorii. Săracul va ajunge foarte târziu.
Știu că sunteți acasă.
Vă rog, nu chemați poliția!
Vă cer doar cinci minute.
Promit că, dacă nu vă răzgândiți,
voi dispărea din viața dv.
Iar Marta va face la fel.
Te rog.
Poftim?
Ai cerut cinci minute. Timpul zboară, tinere.
Da.
Ei bine…
eu și Marta suntem împreună de câteva luni
și ne iubim foarte mult.
Din păcate, ea are o boală foarte gravă.
Dar cred că deja știați asta.
Acum ceva timp, a avut o complicație.
Dar e în regulă.
A făcut un transplant de plămâni.
Recent, ne-am mutat împreună.
Ascultați! Nu vreau să par băgăcios, dar…
sunteți singura ei rudă.
Nu știu ce s-a întâmplat atât de serios între voi două.
Dar poate există o cale să vă împăcați
și să vorbiți din nou.
De ce te-a trimis Marta?
Am înțeles.
Marta nu știe că ești aici, nu-i așa?
Nu știe. Dar sunt sigur că îi e dor de dv.
Da, tinere.
Ai fost un mare băgăcios.
Ai crezut că poți să repari relația dintre doi oameni.
Dar acei doi oameni nu simt nevoia s-o repare.
Spune-mi! Cine naiba te crezi?
Doamnă, așteptați! Vă rog.
Marta are nevoie de dv.
Eu am realizat asta.
Sunt sigur că ar fi bine să o cunoașteți.
A devenit o fată minunată datorită modului în care ați crescut-o.
Pleacă!
Bine.
Mă scuzați de deranj!
Dacă vă răzgândiți,
iată numărul meu!
La revedere!
Scuze! E un pacient.
E rândul tău să alegi. Ce vom urmări?
Nu mă pot decide între Infidel și Porcii au aripi.
Următorii!
Cine era?
- Cine? - Tipul pe care l-ai salutat.
Nu l-am salutat. Doar i-am zâmbit.
Ce e, Jacopo?
Nimic. Scuze!
Mă simt vinovat. Iar am lăsat-o pe Federica singură cu Zoe.
- Mulțumesc! - Următorii!
Sala doi, mulțumesc!
El plătește.
Să mergem la o mică plimbare…
Ce scumpete! E frumoasă.
Câte luni are?
- Habar n-am. - Poftim?
Am glumit.
La revedere!
Să mergem!
Spune: „Bună!”
Bine. Acum, uitați-vă la mine!
O pauză mică?
Ai uitat să ne spui ceva?
Aș vrea eu! E a lui Federica și Jacopo.
Poftim?
Adică au grijă de ea pentru mama ei adevărată.
Nu-i așa, frumoaso?
- Bine. - Bine.
Pot s-o țin?
Sigur. Vrei la ea?
- Vino încoace! - Haide!
E o fetiță la modă!
Bună!
Nu!
Încearcă să-i susții capul mai mult!
Scuze! Îmi dai voie?
Vino încoace! Vino, Zoe!
Nu.
Micuță Zoe!
Nu.
Dă-mi-o înapoi!
Ar putea fi doar o coincidență.
Ești o mare năzdrăvană.
Îmi amintești de cineva.
Trebuie să revenim la Jacopo și Federica,
dar știu că eu sunt preferata ta.
Totul e în regulă.
Totul e bine.
A fost o simplă tuse.
Se mai întâmplă.
Doar o tuse tâmpită.
CRETINUL
Becca la telefon.
Becca, da. Bună! Ce face Giacomo? N-am mai vorbit cu el de luni.
E la duș. De ce îți pasă atât de mult de Giacomo?
M-am comportat urât cu el.
Am realizat că e un tip de treabă.
- De când e împreună cu mine? - Nu, asta n-are nicio legătură.
Poți să-i spui să mă sune înapoi?
Becca? Alo?
Becca? Mai ești?
Am creat un monstru.
Și singura soluție este…
să-l distrug.
Uite cum face pe el!
Vrei un pumn, tâmpitule?
- Hai, fricosule! Lovește-mă! - Vino încoace!
Băieți, a făcut pe el!
Scârbos! A făcut pe el!
Scârbos!
- Ce împuțit! - Fraiere!
Uitați-vă la ratat!
POSTEAZĂ VIDEOCLIP
POSTAT
Băieți, luați un scutec!
ADUCEȚI OLIȚA! S-A SCĂPAT PE EL
- Haide, fricosule! Lovește-mă! - Vino încoace!
Băieți, a făcut pe el!
Scârbos! A făcut pe el!
Scârbos!
Ce împuțit!
- Fraiere! - Ce scârbos!
#OLIȚĂ
UN RATAT
- Nu se poate… - Băieți, luați un scutec!
Cine a recurs la trucul ăsta murdar?
Cineva care n-a avut curaj să-și folosească numele.
E un profil fals.
Ce nenorociți!
Săracul Giacomo!
Îi verifici biberonul?
Hei!
Ți-a mai scris Marta?
- Nu. Ție? - De aseară, nu.
Nu ne-a scris de 12 ore. Deja a uitat de noi?
Vorbesc serios, tontule. Am o presimțire rea.
O voi suna.
Marta!
Deschide!
Știm că ești acasă.
Dar…
- Bună! - Am fost îngrijorați.
E totul bine?
M-ați sunat de 35.000 de ori în mai puțin de 24 de ore.
- Nu ați exagerat? - Nu.
Cred că e timpul să vă calmați.
Vreau să-mi construiesc o viață cu Gabriele.
Nu cred că e bine să stăm atât de mult timp împreună.
E vremea să tăiem cordonul ombilical.
Adică?
Adică ar trebui să fim doar prieteni,
nu o familie obsesivă și ciudată.
Ar fi cel mai bine.
Fetița?
În sfârșit doarme.
Crezi aiureala aia cu cordonul ombilical?
În niciun caz.
Așa face mereu. Când are o problemă,
în loc să ne ceară ajutorul, se închide în carapace.
Deci, ce vom face?
Ce am făcut dintotdeauna. Vom fi niște nemernici.
Îi vom fi alături chiar dacă nu-i convine.
Ai auzit fetița mai devreme? A zis „tata”.
A zis „papa”. Îi era foame.
A zis „tata”. Nu strica momentul!
Nu te atașa prea mult!
- Bună! - Bună!
- Ai venit târziu. - Da.
Am avut o ședință.
Și azi?
Nu, de fapt, doar azi am avut.
Ascultă! Trebuie să-ți zic ceva.
M-ai înșelat.
Nu.
Dacă m-ai fi înșelat, nu mi-ai fi spus, porcule.
Nu…
Eu…
m-am dus la bunica ta.
Te rog să nu te superi. Am crezut că ți-e dor de ea.
Nu trebuia să faci asta.
Nu sunt supărată.
Fiindcă știu la ce v-ați gândit, tu și familia ta perfectă.
Nu realizați că unele situații nu pot fi rezolvate.
N-am vrut să mă amestec în viața ta.
Dar ai făcut-o.
Chiar dacă ai avut intenții bune.
Pariez că n-a vrut să vorbească.
Ba chiar a sunat la poliție.
Tipic bunicii.
Dar puteai să-mi zici.
Te-aș fi scutit de necazuri.
Scuze că întreb, dar ce s-a întâmplat între voi?
Nu răspunde dacă nu vrei! E în regulă.
Când mama a murit, cele două nu mai vorbiseră de opt ani.
Am întâlnit-o prima dată când asistenții sociali m-au dus la ea.
În mod ironic,
ea nu era foarte nerăbdătoare să mă întâlnească.
Dintr-o dată, s-a ales cu o nepoată care mai era și bolnavă.
A făcut tot ce a putut. Dar mi-a provocat mai multă suferință decât mucoviscidoza.
Ne certam tot timpul.
Ne-am certat chiar și la majoratul meu.
I-am zis că ea trebuia să moară în accidentul în care a murit mama.
Mi-a dat o palmă.
Și asta a fost.
N-am mai avut o familie.
Nu.
Fiindcă ea e bunica ta, dar eu sunt familia ta.
Ai febră.
Ești bolnavă?
Ce facem?
Du-mă la spital!
Bine.
Cucu-bau!
- Cine vine? Marta? - Nici gând.
Prieteni!
M-am întors!
Bună!
Bună, scumpete!
Mami s-a întors.
Bună!
Unde ai fost? Eram pe cale să chemăm poliția.
Scuze! A trebuit să-l găsesc pe Ludovico.
Bună! Eu sunt Ludovico.
Sunt tatăl lui Zoe.
Ne-am întâlnit prima dată când am venit aici.
El nu a știut că vom avea o fetiță.
N-am putut să plec cu ea.
Așa e. A fost mai bine s-o lași cu doi străini.
- Dar totul a fost bine, da? - E frumoasă.
E foarte frumoasă.
Tu ești superb.
Nu, tu ești superbă.
Cred că ar trebui să plecăm.
- Bună, scumpo! - Hei!
Spune „pa” lui Federica și Jacopo!
Pa, scumpete!
Să fii cuminte!
Deci, ce veți face acum?
Ne vom iubi.
Pa!
Trebuie să fac ceva.
Bună! Ce cauți aici?
Intră! Puteai să mă anunți.
Rămâi la cină?
Nu.
Dario, noi mereu am știut că se va ajunge la asta.
Nu. N-am știut.
Ți-am cerut timp.
Ți-am dat timp.
Nu pot să cred că te părăsesc.
Nu-ți face griji! Nu ești primul.
De fapt, ai rezistat cu mine mai mult decât ceilalți.
De data asta, am fost convins că va fi diferit.
Stai! Revin imediat.
Mă scuzați!
Suntem pacienții doctorului Caponi. E o urgență.
- Tura mea s-a terminat. Vine colega. - Sunt aici.
Doar un moment. Trebuie să mă conectez.
- Vă rog, grăbiți-vă! - Nu mă pot conecta.
E o urgență! Vă rog!
- Rămâneți calm! Lucrăm. - Soră, ajutor!
Nu vedeți cât de bolnavă e?
O targă, repede!
- Marta! - Rămâneți calm!
Marta, iubirea mea!
Dragă?
Îmi pasă de tine.
Dar risc să fiu foarte rănit.
Scuze! E spitalul.
SPITAL
Așadar, noii plămâni nu funcționează cum ar trebui.
Marta are din nou o infecție gravă.
Care e cel mai rău scenariu?
Hei! Va fi în regulă, vei vedea.
Marta va fi bine.
Nu din cauza ei sunt așa.
Am făcut ceva oribil.
Știi clipul care circulă online?
Eu l-am postat.
Ei bine, asta era evident.
Știai?
De ce n-ai zis nimic?
Așteptam să-mi zici tu.
- Ești supărat pe mine? - Da.
Sunt foarte supărat pe tine.
Cred că înțeleg de ce ai făcut asta.
Începeam să fiu prea mult în calea ta, așa e?
Da.
N-am știut cum să-ți zic.
Vrei să ștergi tu clipul?
Nu o să-l șterg. Îl voi revedea câteodată.
Simt compasiune față de acel băiat speriat.
Nu-mi e rușine de acel trecut. Acum, nu-mi e rușine.
Îmi pare rău.
Astea fiind spuse, acum trebuie să faci ceva pentru mine.
Bună tuturor!
Sigur ați văzut clipul care devine viral,
cu un tip care este tachinat.
Acel tip e iubitul meu.
SERIOS? NU POT SĂ CRED
Îl cheamă Giacomo.
POFTIM? VORBEȘTI SERIOS? SĂRACUL GIACOMO!
Eu am postat acel clip.
GROAZNIC. CUM AI PUTUT?
NU MĂ AȘTEPTAM. NU TE-AI GÂNDIT LA EL?
Credeam că mă voi simți bine dacă îl voi umili.
EL E VICTIMA
Dar m-am înșelat.
Mă simt ca o tâmpită.
Îmi cer scuze în mod public față de Giacomo.
În numele meu și al celor care și-au bătut joc de el.
SCUZE, GIACOMO! ÎMI PARE FOARTE RĂU
Ne cerem scuze, Giacomo.
Cred că am nevoie de altă slujbă.
Hei! Eu sunt fanul pe care nu-l vei pierde.
Deschide, scorpie bătrână!
Deschide ușa!
Deschide!
Nepoata ta moare!
Ai fost o nemernică toată viața! Nu ți-a păsat de ea!
Măcar acum fă ceva pentru ea!
Are nevoie de tine!
Deschide ușa!
Deschide! Deschide ușa!
Te rog.
Putem discuta?
- Nu am timp. - Vă rog.
Nu realizați că o lăsați să moară? O transfer la alt spital!
Marta e bolnavă.
Are o șansă să-și revină? Da, dar nu foarte mare.
Dacă ai o problemă cu mine, spitalul îți poate găsi alt doctor.
Dar transferarea i-ar fi fatală.
Și n-ai putea s-o soliciți, fiindcă nu ești rudă cu ea.
Dar eu sunt.
Ai venit să te bucuri de marele final?
Îmi pare rău.
E prea târziu să-mi zici o poveste de adormit.
Odată ca niciodată, era o femeie foarte egoistă.
Nu se gândea decât la ea.
Dar, într-o zi, a făcut cea mai mare greșeală.
A rămas gravidă.
A încercat să fie o mamă.
„Dacă nu sunt o mamă, nu sunt o femeie.” Asta își spunea.
Dar eforturile ei au fost în zadar.
A început să bea.
A început să-și urască propria fiică.
Odată, fiica ei nu înceta din plâns.
În acel moment critic, ea chiar s-a gândit să…
Așa că s-a distanțat de ea.
A învățat să trăiască în regretul
care o sufoca atât de mult.
A reușit să-l reprime, să-l ascundă în sufletul ei.
Dar…
Atunci am apărut eu.
Atunci ai apărut tu.
Aveai o voință mare de a trăi,
aveai pozitivitate și aveai nevoie de afecțiune.
Asistentul social nu putea ști,
dar te-a dat în grija celei mai nepotrivite persoane.
Aici suntem amândouă de acord.
M-am gândit în fiecare zi la tine.
În fiecare zi.
Dar nu puteam să umplu golul din inima ta.
Nu te-am văzut niciodată plângând.
E din cauza bătrâneții.
Iată-ne încă o dată aici!
Am pierdut numărătoarea.
De data asta, e diferit.
E foarte diferit.
Apă, te rog.
Bună!
Mersi!
Ce spuneați?
Nimic.
Nu spuneam nimic.
De fapt, doar urmăream în tăcere.
Niciodată n-ai știut să minți.
Marta…
Știu.
Când vei înceta să joci pe fata cea puternică?
Curând.
Veniți încoace!
Hei…
Hei!
Lasă desenele! Nu vreau să-ți amintești așa de mine.
Ce tot spui? Ești frumoasă.
Spune!
Mi-e teamă că te voi pierde.
Nu știu ce să fac. Mă simt neajutorat.
Ai făcut deja tot ce ți-a stat în putere.
Mă simt obosită. O să-mi închid ochii puțin, da?
Da. Voi fi aici când îi vei deschide.
- Dați-l afară! - Poftim?
Ce se petrece?
Ascultă! Semnele ei vitale au revenit la normal.
Mă întorc la ea.
Mă scuzați!
E în regulă.
Marta e în regulă. E în regulă.
A ieșit din pericol.
Dumnezeule!
Numele meu e Ludovica Francesconi.
Am 20 de ani. Sunt din Sora, lângă Frosinone.
Am locuit acolo până la absolvirea liceului,
apoi m-am mutat la Roma pentru facultate.
Numele meu e Jozef Gjura. Am 25 de ani. M-am născut în Albania.
M-am apucat serios de actorie la vârsta de 18 ani.
Numele meu e Gaja Masciale. Am 22 de ani. Sunt din Bitonto.
Am ales să merg
la Academia de Arte Dramatice Silvio D'Amico.
Tocmai am absolvit-o.
„Ați văzut filmele acelea în care eroina are o boală terminală,
dar, în ciuda chimioterapiei,
e o bunăciune care iese cu cel mai tare tip din școală?
Eu nu-s acel tip de eroină.”
Subtitrarea: Iulian Țarălungă