Downloaded from YTS.MX
‎UN DOCUMENTAR NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Au fost abandonate în cutii de carton,
‎găsite în apropierea unui pod ‎sau pe trotuar.
‎Erau foarte mulți, peste 30 pe tură.
‎Noi, dădacele, aveam multe îndatoriri.
‎Unele hrăneau copiii, altele spălau rufe.
‎Eu aveam grijă de copii.
‎Mi-i amintesc pe mulți dintre ei.
‎Bebelușii aceia au crescut cu mine.
‎I-am ținut în brațe și i-am hrănit ‎ca pe proprii mei copii.
‎Sufeream de fiecare dată când pleca unul.
‎Erau trimiși în locuri îndepărtate.
‎Ce avea să se aleagă de ei?
‎IERUSALIM, ISRAEL
‎Bun venit! Vă pot lua comanda?
‎Ce sos doriți?
‎Totalul e 8,75 dolari. O zi bună!
‎Avem bancnote de 50 de dolari?
‎E prima pe care o văd. Serios!
‎- Bună ziua, ce mai faceți? ‎- Bine.
‎Ceaiul fără zahăr. O zi minunată!
‎Bună!
‎- Cum a fost la serviciu? ‎- Bine.
‎- Ai mâncat? ‎- Da, crochete de mozzarella.
‎- Atât? ‎- Da.
‎ABSOLVIRE 2018 ‎LICEUL CATOLIC MOUNT ST. MARY
‎Începe!
‎Danielle Bates.
‎Lily Catherine Bolka.
‎Doamnelor și domnilor, ‎vă prezint promoția 2018!
‎Absolvenți, aruncați pălăriile!
‎Unu, doi, și!
‎Salut!
‎- Bună, mamă! ‎- Salut!
‎- O să plângi? ‎- Da.
‎- De ce plângi? ‎- Fiindcă-s mândră de tine.
‎ÎNTRE 1979 ȘI 2015, CHINA A PERMIS ‎UN SINGUR COPIL PER FAMILIE,
‎PENTRU A CONTROLA CREȘTEREA POPULAȚIEI.
‎SE ESTIMEAZĂ ‎CĂ PESTE 150.000 DE COPII CHINEZI,
‎MAJORITAR FETE, ‎AU FOST ADOPTAȚI ÎN STRĂINĂTATE.
‎Am auzit adesea: „Ce fată norocoasă!”
‎Poate, nu mă pot exprima.
‎Ai venit la noi cu brațele ‎și inima deschise. Am fost norocoși.
‎Erai veselă și încrezătoare.
‎Noi suntem cei norocoși.
‎Nimeni nu știe ce se petrece ‎în sala aceea din China.
‎După cum spune prenumele tău evreiesc: ‎„Dumnezeu mi-a răspuns la rugăciuni.”
‎Din clipa când te-am luat în brațe, ‎m-am simțit cea mai norocoasă femeie.
‎Când a spus asta, ‎m-am gândit la cealaltă mamă a mea
‎și cum ar fi fost dacă ar fi fost prezentă
‎sau dacă aș fi crescut cu ea,
‎cum ar fi fost într-o altă familie.
‎Vreau să-mi cunosc latura chinezească.
‎Vreau să învăț chineză ‎și să vizitez locuri din China.
‎Totul a început într-a șaptea, cred,
‎când tata mi-a zis ‎despre site-ul 23andMe.
‎Scuipi într-o eprubetă.
‎E ca un experiment științific.
‎Am făcut testul fiindcă la medic
‎lăsăm goală secțiunea ‎cu istoricul familial.
‎Am invitat-o pe Chloe de 20 de ori ‎să facem dansuri chinezești,
‎dar nu o interesa.
‎Dar când am aflat…
‎SARI & GENE ‎PĂRINȚII LUI CHLOE
‎…că are o verișoară de sânge ‎de vârsta ei în Tennessee…
‎- Asta a interesat-o. ‎- Da.
‎Asta și că e rudă îndepărtată cu Yo-Yo Ma.
‎Da.
‎Așa am găsit-o pe Sadie.
‎Vorbim pe Snapchat de câteva luni.
‎- Bună! ‎-‎ Salut!
‎Am fost foarte surprinsă.
‎La câți oameni sunt pe lume, ‎a fost șocant să dau de Sadie.
‎Iubesc animalele. Sunt adorabile.
‎- ‎Vreau un cățel. ‎- Cățeii-s tari.
‎Trec prin toate fazele astea, ‎vreau să am un cățel
‎sau, nu știu, o pasăre sau un arici.
‎Vreau să-mi fie un fel de camarazi.
‎Dar niciodată nu se leagă.
‎De ce nu mi-ai spus despre verișoare?
‎Ți-am spus, dar nu mă ascultai.
‎Uite-o pe Lily!
‎Aveți opt rude comune.
‎Dragă Lily, numele meu e Sadie.
‎Locuiesc în Tennessee
‎și am fost adoptată
‎în provincia Guangdong.
‎Se scrie așa.
‎- Să-l trimit? ‎- Da.
‎Credeam că o am doar pe Chloe.
‎- Bună! ‎- ‎Salut!
‎Nu pot să cred că te cunosc în sfârșit!
‎Ce tare e!
‎- ‎Îmi place lănțișorul tău. ‎- Mersi!
‎Eu le port pe toate mereu.
‎Nu mi le dau jos niciodată. Așa…
‎- Arată-mi! ‎- Bine.
‎Verișoarele noi, nu cele vechi.
‎LORI, MĂTUȘA LUI LILY
‎Ea e Sadie. Semănăm?
‎- Un pic, poate. ‎- Poate?
‎Văd niște asemănări.
‎Am decis să fac un test ADN ‎ca să aflu mai multe despre trecutul meu.
‎Când am vorbit cu Sadie, mi-au venit ‎idei noi despre procesul de adopție.
‎Funcționează?
‎- Merge. ‎- Salut!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Ce mișto! ‎Nu am mai folosit Google Hangouts așa.
‎Cum vă merge?
‎Aștept să se facă vineri. ‎Am avut o săptămână lungă și grea.
‎Și mie mi-a fost greu. ‎Cred că toate suntem obosite.
‎M-am întrebat de unde să încep ‎cu povestea vieții mele.
‎- Să începem cu începutul! ‎- Da.
‎Toate am fost într-un orfelinat ‎din sudul Chinei.
‎Pe undeva pe lângă Guangzhou.
‎Guangzhou, da.
‎Am fost la același orfelinat?
‎Da, tu și eu, Chloe.
‎E mișto. Foarte mișto, de fapt.
‎Da.
‎M-am întrebat în trecut ‎de ce m-au abandonat.
‎Cred că din cauza politicii ‎copilului unic din China.
‎Nu știu cu siguranță, ‎dar asta se presupune.
‎Da?
‎Ăsta ar fi stră-străbunicul tău.
‎Unchiul Sam când s-a înrolat.
‎I-am pus flori pe mormânt.
‎Asta e străbunica ta în copilărie.
‎A venit din Irlanda. ‎Am o cuvertură făcută de ea în 1840.
‎Ce tare!
‎James Franklin.
‎Ți-ar fi fost stră-stră-străbunic.
‎Pe partea tatei, ‎ne știm istoria până pe la 900.
‎VICTORIA, MAMA LUI SADIE
‎Pe partea mamei, ‎familia e mai răspândită și variată,
‎dar am urmărit arborele genealogic ‎până pe la 1600.
‎Ea e Anna Fulton, ‎care a murit de tuberculoză.
‎Nu simt neapărat o legătură cu ei.
‎Știu că fac parte din familia mea, ‎dar nu au legături de sânge cu mine.
‎Mama și mătușa mea.
‎La orfelinat i s-a spus mamei ‎că am fost lăsată pe o stradă aglomerată.
‎NUME- CHUN ‎PRENUME - HUAFENG
‎Îmi imaginez că la prima oră.
‎Cineva m-a găsit și m-a dus la orfelinat.
‎Uneori mă gândesc ‎că s-ar putea să am frați pe undeva.
‎E ciudat să mă gândesc ‎cât de diferită ar fi fost viața mea.
‎Când Sadie avea doi sau trei ani,
‎am decis să-i fac testul ADN.
‎Am vrut să-i găsesc familia biologică,
‎fiindcă voiam să aibă posibilitatea ‎să-și cunoască istoria.
‎Dar nu am reușit.
‎Cred că Sadie nu se poate hotărî ‎între a afla toate astea
‎și a-și vedea de adolescența ei tipică.
‎Îmi dați cu brânză de capră și cireșe?
‎Simt că adopția nu mă definește.
‎Exact ca numele mijlociu, ‎pe care nu-l știu mulți, dar există.
‎Țineai telefonul sus…
‎Vorbești chineză?
‎Ai locuit acolo.
‎Tu ce ești la origini?
‎Sunt hispanică.
‎- Am locuit în Ecuador doi ani. ‎- Vorbești spaniolă?
‎Tatăl unui prieten e chinez.
‎Mi-a vorbit în chineză.
‎I-am spus: „Scuze, nu vorbesc chineză.” ‎A părut dezamăgit și mi-a întors spatele.
‎A rupt conversația. ‎Îmi ziceam: „Și mie-mi pare bine!”
‎La început…
‎Nu mă simt chineză.
‎Mulți îmi spun că-s banană. ‎„Sadie, te porți ca o albă!
‎Ești cea mai albă chinezoaică ‎pe care am cunoscut-o.”
‎Nu știu ce să zic. ‎Mereu m-am identificat ca americancă.
‎Bun venit la piesa de teatru ‎a clasei a opta!
‎ȘCOALA EVREIASCĂ ‎UNDE STUDIILE DUC LA ACȚIUNE
‎GENE, TATĂL LUI CHLOE
‎Chloe apreciază educația evreiască, ‎dar s-a săturat.
‎Ne-a spus clar și răspicat ‎ca nu va urma un liceu evreiesc.
‎Ne mutăm la Phoenix luna viitoare, ‎unde voi merge la liceu.
‎Voiam o școală cu chineză.
‎A fost singura mea condiție.
‎Am fost cam nouă ani la școala evreiască.
‎La teologie, ne-au întrebat ‎dacă credem în Dumnezeu.
‎Să ridicăm mâna dacă da.
‎Eu n-am ridicat mâna.
‎Înțeleg, e greu.
‎Eu mereu am fost la biserică,
‎dar am pierdut legătura ‎cu credința în ultima vreme.
‎Cred în El, dar există mereu ‎o umbră de îndoială.
‎Cred în Dumnezeu, ‎pentru că am oameni care mă iubesc.
‎Cred că-l vezi pe Dumnezeu în alți oameni.
‎Simt că încă încerc să aflu cine sunt.
‎VÂNDUTĂ
‎- ‎Ești gata? ‎- Da.
‎Nu m-am gândit prea mult la faptul ‎că am fost printre puținii asiatici
‎din comunitățile unde am locuit.
‎Cum zici: „S-a dus la cumpărături”?
‎Dar, pe măsură ce am crescut, ‎am descoperit mai multe în lume
‎și am vrut să găsesc alți oameni
‎care să arate ca mine ‎și să aibă rădăcini similare.
‎Când ești mică, ‎crești într-o bulă ermetică.
‎Crezi înconjurată de albi ‎și crezi că asta ești și tu.
‎Apoi îți dai seama că ești diferită.
‎Aveam o prietenă apropiată din generală, ‎unde eram singura asiatică.
‎Mi-a spus lucruri dureroase despre…
‎Despre…
‎Că părinții mei nu m-au vrut ‎și de asta m-au abandonat.
‎Nu mă așteptam și a fost prea mult.
‎Repetă după mine!
‎Aici sunt toate medaliile mele
‎de la baschet și volei.
‎Am fost votată în ultimul an
‎să-mi reprezint promoția la ceremonie.
‎E cu numele meu.
‎M-am înscris la OU, OSU, UCO și Creighton.
‎OSU mi-a răspuns deja. E…
‎BUN VENIT ÎN FAMILIA COWBOY-LOR! ‎FELICITĂRI! AȚI FOST ADMISĂ LA OSU!
‎Nu pot pleca din stat în primul an ‎din cauza operației la mandibulă.
‎Voi face operația în iunie.
‎O să-mi dea mandibula în spate.
‎Transformarea va fi ciudată, ‎fiindcă n-o să arăt ca mine.
‎Dar voi fi tot eu.
‎Binecuvântează-ne, Doamne, ‎și darurile Tale
‎din bunăvoința Ta, ‎prin Iisus, Domnul nostru. Amin!
‎Sunt copilul unic al unei mame singure,
‎cu o familie catolică imensă.
‎Am 15 veri primari.
‎Mama a locuit în New York, ‎Nicaragua și Connecticut.
‎DEBORAH, MAMA LUI LILY
‎Când aveam un an, ‎s-a mutat cu bunicii mei ca să mă crească.
‎Nu am uitat.
‎Era pentru tine.
‎Unii mă întreabă când am avut revelația ‎că am fost adoptată.
‎Nu a fost nicio revelație.
‎Mama avea niște cărți când eram mică.
‎Îmi citea tot timpul.
‎Uitați una! ‎Când te-ai născut în China.
‎Îmi plăcea mult,
‎ba chiar o rugam pe mama ‎să mi-o citească din nou.
‎ZIUA OPERAȚIEI
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Trebuie să plecăm.
‎- Bine? ‎- Da. Haide!
‎Sunt genele.
‎Mersi!
‎Medicii au spus că e de la părinții ei.
‎Unul avea mandibula scurtă, ‎iar celălalt, lungă.
‎Și așa se întâmplă uneori.
‎Vine și mătușa Laurie. ‎Unchiul Mike vine după serviciu.
‎Mandibula era singura mea rușine, ‎dar mă și reprezintă.
‎E ceva ce am de la părinții mei.
‎Am multe întrebări ‎despre viața mea în China când eram mică.
‎Lily?
‎Treisprezece luni nu sunt ‎o perioadă lungă,‎ ‎dar pentru mine e mult.
‎E o parte importantă…
‎E un mister ‎pe care nu-l voi putea dezlega.
‎Mama e ancora mea.
‎Nu vreau să simtă că nu o iubesc, ‎fiindcă o iubesc mult.
‎Pa, iubito!
‎O să avem grijă mare de ea.
‎Nu vreau să mor ‎fără să aflu cine m-a conceput.
‎DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
‎Mi s-a spus că arăt mai în vârstă ‎cu noua față.
‎Am fost la serviciu la piscină, ‎unde prietenii mei sunt salvamari.
‎M-au recunoscut, dar nu erau siguri.
‎Bună ziua! Îmi dați un meniu ‎cu trei crochete și un Dr. Pepper?
‎Înainte și după.
‎Nu-mi place asta.
‎Când crești, dacă nu există asemănări…
‎Te înțeleg.
‎Lumea te întreabă ‎dacă semeni cu cineva din familia ta.
‎Iar tu zici că familia ta e albă.
‎Da.
‎Ați vrea să vă căutați părinții biologici? ‎Eu nu. Ar fi ciudat.
‎Nu știu. Ar fi plăcut să știm ‎cine sunt părinții noștri biologici
‎și să vizităm orașul de unde suntem.
‎Ar fi plăcut să știm ce s-a întâmplat.
‎Așa e!
‎Ce ai acolo?
‎Să vedem!
‎E un grup de explorări ancestrale.
‎E similar cu varianta chinezească ‎a tururilor genealogice ale fetelor.
‎SUSIE, MĂTUȘA LUI LILY
‎Pătrunzi în…
‎Înveți despre cultura ta ‎și vizitezi satul de unde te tragi.
‎Cred că te ajută ‎să-ți găsești părinții biologici.
‎Cum ți se pare?
‎Sunt avantaje și dezavantaje.
‎Dar o să fie foarte emoționant, ‎oricum ar fi.
‎Da.
‎Vorbesc cu…
‎Ea?
‎„Liu Hao este ‎din vestul provinciei Guangdong.
‎Vorbește hakka, cantoneză, ‎mandarină și engleză.
‎Între căutările prin ‎zupu ‎vechi de câteva secole
‎în căutarea strămoșilor necunoscuți,
‎Liu Hao meditează, citește romane ‎și se uită la thrillere intense.”
‎O să vorbești cu ea diseară?
‎Da.
‎- ‎Alo? ‎- Bună!
‎- Vă aud. ‎- ‎Salut!
‎- Ce frumoasă ești! ‎- ‎Mulțumesc!
‎E important pentru mine ‎că ești prima fată
‎care vine din același loc ca mine, ‎din orașul meu natal.
‎- ‎Aia e regiunea ta strămoșească? ‎- Da.
‎Super!
‎Să începem cu cercetările, fetelor!
‎Vrei să-ți găsești părinții biologici
‎și mai ai un țel,
‎să găsim persoanele care au făcut parte ‎din viața ta timpurie,
‎precum dădaca aceea ‎care te-a dus la Guangzhou.
‎Da.
‎Probabilitatea să-ți găsim ‎părinții biologici
‎este extrem de redusă.
‎Crezi că șansele sunt mici ‎fiindcă părinților le e frică
‎să iasă în față?
‎Ar da de belea?
‎Nu vor să aibă probleme,
‎dar și pe plan emoțional…
‎Adevărul e dureros fiindcă părinții ‎care au trebuit să-și abandoneze copiii
‎se simt rușinați.
‎Ce vrei să vezi? Unde vrei să mergi?
‎Mi-ar plăcea să merg la orfelinat.
‎Domnișoara v-a întrebat ‎ce vreți să faceți?
‎Vreau să mă joc cu urșii panda.
‎Da! Crezi că am putea mângâia ‎un urs panda?
‎Ne interesează mai degrabă ‎să fim „turiști” în China,
‎să învățăm despre cultură ‎și gastronomia locală.
‎Nu vreau să-mi găsesc părinții biologici.
‎Ai vrea să le cunoști ‎pe doamnele care te-au îngrijit?
‎- De la orfelinat. ‎- Da, ar fi mișto.
‎Voiam să mergem singuri în China,
‎dar posibilitatea să călătorim ‎cu Lily și Sadie…
‎a făcut mult mai ușoare ‎părțile dificile ale excursiei.
‎Studiez chineză vara asta, ‎ca să nu fiu complet pe lângă.
‎Mișto! Ar trebui să învăț și eu, ‎dacă tot mergem în China.
‎Aveți locuri unde vă doriți să mergeți?
‎Vreau să vizitez Marele Zid.
‎Sunt sigură că facem asta.
‎O ajut pe Lily ‎să-și găsească părinții biologici.
‎Vrei să te ajut și pe tine cu asta?
‎Da.
‎Iubesc slujba asta!
‎Cred că e important ‎să-ți descoperi istoria personală.
‎Când știi de unde vii, ‎îți poți găsi pacea sufletească.
‎Am crescut într-un orășel din Guangdong.
‎La facultate am studiat Economie ‎și Relații comerciale internaționale,
‎apoi m-am mutat la Beijing ‎și m-am făcut cercetător genealogic.
‎Misiunea mea e să găsesc oamenii
‎care au legături cu Lily, Sadie și Chloe.
‎Cred că ne putem numi detectivi,
‎fiindcă întotdeauna căutăm indicii
‎și fiecare proiect e diferit.
‎Am pus anunțuri pe ‎Bebe, vino acasă,
‎pe rețelele de socializare ‎și la televizor.
‎De-abia aștept să văd cine va răspunde.
‎În decembrie 1999, a fost dusă ‎la Institutul de asistență socială.
‎Trebuie să fiți mai exactă.
‎E ca și cum ai căuta ‎acul în carul cu fân, dar…
‎Sigur că e imposibil să-i găsești!
‎Da, e foarte dificil.
‎Nu, e imposibil. E istorie străveche.
‎V-au spus că nu au dosare.
‎Nu, aveau dosare pe atunci.
‎Nu ținem evidența.
‎Cineva i-a spus mamei că într-o poză ‎păream să fiu eu cu sora mea.
‎Ar putea fi sora lui Lily.
‎Locuința ei e aproape ‎de locul unde a fost găsită Lily.
‎Am născut pe ascuns.
‎Nu știu unde a trimis moașa copilul.
‎Ea e mătușica. A venit cu directorul.
‎Văd. Mersi!
‎Să vedem dacă recunoști ‎mătușica din poză.
‎Nu știam că ești evreică.
‎Mulți nu știu. ‎I-am spus instructorului de tenis.
‎Mi-a răspuns că sunt asiatică, ‎iar eu am zis că-s evreică asiatică.
‎Da.
‎Mama mea e greco-ortodoxă, ‎deci n-are sens să zic că-s grecoaică.
‎Cum ai fost găsită? Te-a dus cineva acolo?
‎Am fost găsită pe o stradă aglomerată. ‎Am o poză, dar…
‎Cineva a făcut poze?
‎- Erau în vizită în Guangzhou. ‎- Eu am fost găsită pe o bancă.
‎- O bancă? ‎- Într-o piață plină.
‎Doamne!
‎- Știi care e ziua ta de naștere? ‎- Nu.
‎Credeam că a scris-o cineva pe o foaie, ‎dar mama mi-a zis că au ghicit.
‎E nasol, fiindcă mereu zic:
‎„E 2 noiembrie, la două zile ‎după Halloween, sunt Scorpion!”
‎Dar îmi dau seama că poate nu e adevărat.
‎Nu poate fi diferență mare.
‎Știu, dar zic și eu. ‎Am făcut și eu testul 23andMe.
‎Dar n-am făcut nimic. ‎E mișto că i-ai găsit.
‎Da. Sadie își caută părinții, ‎la fel și Lily, dar eu nu.
‎- Nu încerci? ‎- Nu.
‎- Nu vrei, sau… ‎- Vreau și nu vreau.
‎De unde ai începe?
‎Cei cu turul zic că fac asta mereu.
‎Publică poze cu tine și lumea sună: ‎„Ăla e copilul meu!”
‎- Ce? ‎- Îți întâlnești mama?
‎Eu nu-mi caut părinții biologici, ‎dar verișoarele mele, da.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Start! Alergați!
‎Uneori vreau să-i cunosc, ‎dar de obicei nu vreau.
‎Ar fi înspăimântător.
‎- Ce ar fi înspăimântător? ‎- Să fac cunoștință cu ei.
‎Nu știu.
‎Nu știu ce să zic. E aiurea.
‎Nu e menit să fie, oarecum.
‎Da.
‎În momentul ăsta, ‎nu vrea deloc să-și găsească părinții,
‎fiindcă, dacă face asta, ‎trebuie să se deschidă
‎și să se facă vulnerabilă ‎în fața a cine știe ce!
‎Nu o interesează.
‎Întrebarea fundamentală nu se schimbă.
‎„De ce am fost abandonată?”
‎Cred că nu e ceva ‎cu care vrea să-și bată capul.
‎Nu vrea să exploreze asta.
‎Mă stresează. Nu știu dacă vreau asta.
‎Înțeleg. Presiunea e mare.
‎- Tu vrei? ‎- Nu mă deranjează să investighez.
‎Mă gândesc ‎că aș putea să-mi cunosc părinții.
‎Da.‎ ‎Dar oare merită?
‎Eu cred că da.
‎Nu știu. Dacă tu nu vrei…
‎Dacă eu și Sadie ni-i găsim, ‎o să ai o legătură prin noi.
‎Da!
‎Dar o să vedem ce iese.
‎PĂRĂSIȚI ORAȘUL BRENTWOOD
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- ‎Ce mai faceți? ‎- Bine.
‎Da.
‎Am primit câteva răspunsuri ‎la anunțul meu
‎și cred că există o șansă mică ‎să aibă o relație cu tine.
‎Vezi fața unui bărbat.
‎El și soția lui sunt fermieri
‎și locuiesc într-un sat mic și izolat.
‎Au abandonat a doua fiică, ‎care s-a născut cam odată cu Sadie.
‎Vreau să faci un filmuleț cu tine ‎pe care să li-l pot arăta.
‎Unii nu cred că ești reală.
‎- O să facem unul. ‎- Da.
‎- ‎Mulțumim! ‎- Mersi pentru poze!
‎- Pa! ‎- ‎Pa!
‎Pa!
‎A fost copleșitor.
‎- Ești în regulă? ‎- Da.
‎Salut! Sunt Sadie Mangelsdorf.
‎Locuiesc în Tennessee.
‎Numele meu chinezesc e Chun Hua Feng.
‎Sper să aflu despre familia mea biologică
‎și știu că poate fi dificil, ‎dar sper să aflu toate laturile poveștii.
‎Mă duc în satul Tangwei să cunosc ‎posibila familie biologică a lui Sadie.
‎Asta e partea mea preferată.
‎Îmi place să merg în sate ‎și să vorbesc cu localnicii.
‎Uneori, mi se deschid ‎și stabilim o legătură.
‎Îmi place să văd ce e posibil.
‎Creștem ardei roșii.
‎Lucrez la fermă de când eram adolescentă.
‎- Cine v-a învățat? ‎- Mama.
‎HUANG LI, ‎POSIBILA MAMĂ BIOLOGICĂ A LUI SADIE
‎E dezordine în casă.
‎Ce e asta?
‎Asta? Politica copilului unic ‎era foarte strictă
‎și ni s-a spus să ținem astea.
‎E documentul de contracepție!
‎După ce mi-am născut fiica, ‎m-am întors la muncă.
‎Îmi verificau dispozitivul intrauterin.
‎- Da? ‎- Da.
‎Te examinau din trei în trei luni.
‎Erau foarte stricți, nu ca acum.
‎V-ați gândit vreodată la viața fetei ‎pe care ați dat-o spre adopție?
‎Dacă duce o viață bună?
‎Da. Cum să nu te gândești la asta?
‎Deci ați dat al doilea copil.
‎- Era târziu. ‎- La miezul nopții.
‎Cineva a luat bebelușul.
‎Cine?
‎Am rugat un vecin.
‎A spus că o să-i găsească ‎părinți adoptivi.
‎Am înfășurat-o într-o păturică.
‎Ați mai vorbit cu el după?
‎Nu ne-a spus cui a dat copilul,
‎ca să nu-l cerem înapoi.
‎Știu că a fost dificil ‎pentru dumneavoastră.
‎Nu e deloc ușor.
‎Așa. Ăsta e tubul.
‎Umpleți cu salivă până la linia neagră.
‎E bine așa. O să vă trimitem raportul ‎chiar dacă ADN-ul nu se potrivește.
‎Când asculți poveștile oamenilor…
‎Când auzi prin ce au trecut,
‎înțelegi multe lucruri ‎pe care nu le pricepeai înainte.
‎Își iubesc copiii ‎și ar vrea să-i găsească.
‎E trist.
‎Sadie! Suflă și pune-le în chiuvetă!
‎Sunt prea multe lumânări pe tort.
‎Cât fum!
‎- Cât de mare să fie felia? ‎- Mică!
‎- E foarte bun. ‎- Da? Era preferatul meu în copilărie.
‎WILLIAM ȘI PENELOPE, FRAȚII LUI SADIE
‎- Vrei înghețată? ‎- Pe bune, Sadie?
‎Mi-e foame de-mi ghiorăie mațele!
‎Încălțați-vă!
‎Haideți!
‎Se încalță, vin imediat.
‎- Ne vedem mâine! ‎- Pa!
‎- Pa!
‎- Așa! ‎- Pa, mami!
‎- Pa! Te iubesc. ‎- La mulți ani!
‎Mersi! Ne vedem mâine, da?
‎- Da. ‎- Salut, scumpo!
‎- Salut! ‎- Ce mai faci?
‎De unde ai tricoul Chi Omega? E simpatic.
‎- Am discutat despre asta. ‎- Știu.
‎Locul de la fereastră!
‎Au trecut aproape patru ani de la divorț.
‎A fost greu.
‎Penelope…
‎Știam că-i va afecta pe copii,
‎dar dacă ești nefericită, ‎e greu să fii o mamă bună.
‎Crăciun, 2004.
‎Vârsta legală pentru consumul de alcool ‎în China a scăzut…
‎la sub un an!
‎Ce bebe simpatic!
‎Ce face Sadie a mea?
‎Eram mult mai fericiți pe atunci.
‎Nu era perfect, dar nimic nu e.
‎Însă era mult mai bine.
‎Apoi n-a fost.
‎Unde e mami?
‎Ți-ai terminat temele sau mai ai?
‎Am multe.
‎Știi ce facem după ce termini, da?
‎După divorț, ‎m-am obișnuit ca totul să fie separat.
‎Zile de naștere separate ‎și sărbători separate.
‎Dar nu-mi amintesc
‎când au fost fericiți împreună, deci…
‎Sunt sigură că au fost câteva momente.
‎- Distracție plăcută! Te iubesc! ‎- Și eu pe tine!
‎CENTRU RELIGIOS
‎Nu înțeleg prin ce treceți.
‎Nu știu ce circumstanțe ‎sau probleme aveți.
‎Dar știu că Iisus înțelege.
‎Câți căutați un loc ‎unde să simțiți iubirea Lui?
‎Vă invit să faceți asta.
‎Suntem pe podul unde a fost găsită Sadie.
‎Salut, mătușico!
‎Oare cineva de aici…
‎- Dacă au găsit un copil? ‎- Da.
‎- Nu am văzut. ‎- Nu?
‎Nu, eu doar vând chestii.
‎Copiii sunt abandonați mereu ‎în locuri foarte aglomerate,
‎ca să fie siguri ‎că trec oameni care o să-i vadă.
‎Am știut mereu despre politica de stat
‎fiindcă multe dintre rudele mele ‎au abandonat copii.
‎Fetele.
‎Părinții mei erau să mă abandoneze,
‎fiindcă nu voiau să plătească amenda.
‎Dar sunt foarte norocoasă, ‎fiindcă bunicii mei au spus:
‎„Nu, vrem s-o păstrăm!”
‎Așa că nu am o relație bună cu tata.
‎Odată, tata a mers cu fratele meu ‎la un restaurant scump,
‎cu găluștile acelea bune.
‎Îmi plăcea mult acolo.
‎El voia să-l ducă doar pe fratele meu,
‎dar l-am rugat să mă ia.
‎M-a împins afară din lift și a zis: ‎„Tu nu poți veni!”
‎A fost dificil pentru mine, ‎căci știi că nu ești dorit.
‎Ai sexul greșit. Nu te vor și tu știi.
‎E foarte greu.
‎De asta simt o legătură cu fetele.
‎Nu pot spune că le înțeleg pe deplin,
‎dar, într-o măsură, ‎avem unele sentimente comune.
‎ZIUA TAȚILOR ‎UNIVERSITATEA DE STAT OKLAHOMA
‎TRADIȚIE AMERICANĂ ‎SUCCESUL ARE MULȚI TAȚI
‎Salutare! Ce mai faci?
‎Mersi c-ai venit!
‎MIKE, UNCHIUL LUI LILY
‎- Ți-am povestit? ‎- Nu.
‎Vorbesc cu o fată din Beijing.
‎Cred că încearcă să-mi găsească părinții.
‎Mi-a spus: „O să fiu sinceră. ‎Probabilitatea e foarte mică.”
‎E palpitant. Poate au noroc, nu?
‎Ar fi frumos.
‎Unde ai cursurile?
‎- Inginerie Nord, acolo. ‎- Da.
‎Acolo țin cursul de contabilitate.
‎- Ba e… ‎- Acolo l-am făcut eu.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Te pot duce la o petrecere cu mașini.
‎Facem ce vrei tu.
‎Când Lily mi-a cerut să vin aici ‎pentru weekendul taților,
‎sigur că am fost încântat de invitație.
‎Când era mică, ‎prietenele ei credeau că sunt tatăl ei.
‎Îmi spunea „tati”.
‎Uneori nici nu o corectam,
‎fiindcă ce rost ar fi avut?
‎„Vreau un tată. El poate fi tata.”
‎Când Lily era micuță,
‎vorbea despre familia ei
‎și îi scria scrisori tatălui ei ‎când avea vreo trei ani.
‎Le punea în cutia poștală.
‎I-a fost foarte greu în clasa a noua.
‎Știam că aveam nevoie de ajutor ‎fiindcă plângeam încontinuu.
‎Mă apuca tristețea la ore.
‎Mă trezeam plângând în weekend.
‎Dar cel mai greu a fost
‎că puteam vorbi toată ziua cu prietenele, ‎dar nu mă înțelegeau.
‎Un vecin a văzut poza din anunț.
‎Mi-a spus că fata seamănă cu fiica mea.
‎CHEN MUXING, ‎POSIBILUL TATĂ BIOLOGIC AL LUI LILY
‎De cât timp locuiți aici?
‎- Eu? ‎- Da.
‎De când m-am născut.
‎Lucrez în orezării.
‎Ați luat decizia să dați copilul
‎înainte să se nască sau după?
‎După ce s-a născut, ‎fiindcă au aflat autoritățile din sat.
‎Ca s-o păstrăm, trebuia să plătim ‎cel puțin 8.500 de dolari.
‎Am fost forțați de circumstanțe, ‎nu am avut de ales.
‎Am lăsat-o la intrarea principală ‎a spitalului de stat.
‎Era ora 04:00 sau 05:00.
‎Era prea frig s-o fi lăsat peste noapte.
‎Am lăsat o foaie cu ziua ei de naștere.
‎Am pus 300 RMB în haine.
‎Doar atât, banii din haine.
‎Așa s-a întâmplat.
‎Sigur că m-am simțit groaznic ‎să-mi dau copilul altcuiva.
‎Nu contează dacă e băiat sau fată, ‎e copilul meu.
‎Soția dvs. știa ‎că urma să abandonați copilul?
‎Știa ce fac.
‎Plângea. Nu putea să îndure.
‎A vrut să luăm copilul înapoi, ‎dar i-am spus că nu știu unde e.
‎Mamă, taie ceapa!
‎Doar aia, în felii!
‎CHEN CHUNJIAO, ‎POSIBILA SORĂ BIOLOGICĂ A LUI LILY
‎Cine te-a învățat să gătești?
‎Am învățat singură când eram mică.
‎Mama nu gătește.
‎Mă ajută cu chestiile simple.
‎Lucrezi în orezării?
‎Am lucrat mai demult, dar acum, nu.
‎Nu făceam față. E o slujbă grea.
‎Când ai aflat că ai o surioară?
‎Când eram în clasa a patra sau a cincea.
‎Mama discuta uneori cu alții
‎despre copii care au fost adoptați.
‎Întreba pe la cunoștințe.
‎Vorbește mai rar despre asta acum.
‎Am avut șansa ‎să cresc alături de părinții mei.
‎Mă simt norocoasă.
‎Dar ea nu a avut ‎aceeași oportunitate ca mine.
‎Mă simt vinovată.
‎Părinții mei au luat decizia.
‎Dar suntem surori, până la urmă.
‎- Bună! ‎- Bună seara!
‎- Ce mai faci? ‎- Grozav.
‎Am găsit ceva foarte interesant.
‎M-a sunat un bărbat.
‎Locuiește în apropierea locului ‎unde a fost găsită Lily,
‎la vreo zece minute distanță.
‎Numele acestui bărbat e Chen Muxing.
‎A făcut șase copii, ‎trei băieți și trei fete.
‎Am vorbit cu fiica lui.
‎Seamănă cu tine.
‎E posibil să fie părinții tăi biologici.
‎Vrei să vezi poze cu el și familia lui?
‎- Vreau? ‎- Tu decizi, draga mea.
‎De ce plângi?
‎Nu știu.
‎E în regulă. Nu-ți face griji.
‎Am vorbit despre asta de când erai copil.
‎Erau foarte săraci.
‎Nu aveau de ales.
‎Nu e vorba că nu te iubeau ‎sau că nu le păsa de tine.
‎Poate data viitoare.
‎Bine.
‎Întregul proces de adopție ‎presupune să jelești pe cineva.
‎Trebuie să ajungă în punctul ‎în care să plângă după ce au pierdut.
‎Ne rugăm la Tine, Doamne.
‎Ne rugăm în numele lui Iisus,
‎Domnul tuturor, în ziua de Paște,
‎când sărbătorim mormântul gol
‎și darul vieții noi ‎în Cel care a înfrânt moartea.
‎Tată Ceresc, îți mulțumim pentru fiul Tău.
‎Mulțumim pentru Paște!
‎Doamne, mulțumesc pentru familia mea
‎și binecuvântează hrana aceasta!
‎Moise a avut două mame, ‎cea biologică și cea adoptivă.
‎Mulțumesc, mamă biologică a fiicei mele!
‎Nu ne vom cunoaște,
‎dar am avut nevoie una de cealaltă ‎ca să iubim și să creștem acest copil.
‎Pot să vă întreb unde ați văzut anunțul?
‎Pe telefonul soțului meu.
‎Am dat o fată spre adopție în 2001.
‎Și încă una în 2003.
‎Vă amintiți dacă aveau semne din naștere?
‎Nu am fost atentă.
‎M-am uitat doar la față, ‎și nu avea semne.
‎Ar putea fi mama lui Sadie, ‎dar nu-s sigură.
‎Deține un magazin de haine în Yangchung
‎și mi-a spus că a abandonat trei fete.
‎Sunt multe.
‎Bună seara! Eu sunt Liu Hao. ‎Îmi pare bine.
‎Nu vreau să fiu filmată.
‎Nu vă vom filma.
‎Dacă stați în partea aia, n-o să vă vadă.
‎Știam că e fată.
‎Nu am vrut să fac încă un avort, ‎așa că am decis s-o nasc.
‎- Ați născut la spital? ‎- Da, știu un medic de-acolo.
‎Mi-a spus să aștept să mi se rupă apa,
‎iar el mă va ajuta să nasc.
‎Dacă mergeai la spital prea devreme,
‎medicii aflau că faci un copil în plus.
‎Când mi-au luat fata, ‎am leșinat pe podea.
‎Habar nu am unde a ajuns.
‎Știu că n-ar înțelege ‎și nu m-ar ierta dacă aș găsi-o.
‎Nu ar fi înțelegătoare.
‎Să te întreb pe dumneata. ‎M-ai ierta în locul ei?
‎Îmi pun și eu întrebarea asta.
‎Tata și mama lui nu m-au vrut ‎după ce m-am născut.
‎Dacă vrea să mă ierte, bine. ‎Dacă nu, așa e menit să fie.
‎Când am auzit prin ce a trecut, ‎mi s-a părut dureros.
‎Îmi pare rău pentru ea.
‎E ca mama, înțelegeți?
‎Și mama a trecut prin asta.
‎Tata a vrut s-o părăsească ‎fiindcă nu sunt băiat.
‎Am fost în Huazhou, unde s-a născut Chloe.
‎Am fost la locul unde a fost găsită.
‎A fost găsită pe stradă.
‎E o stradă foarte aglomerată, Minguye.
‎Îmi amintesc că e un loc ‎unde s-au găsit mulți copii.
‎- Așa e? ‎- E destul de obișnuit,
‎fiindcă oamenii își lăsau copiii ‎în zone aglomerate.
‎Ca să-i găsească cineva.
‎- Acolo am fost abandonată? ‎- Da.
‎Ce tare! Nu e tare, dar e fascinant.
‎E mult mai urban decât credeam.
‎A fost prima mea ieșire din casă.
‎Primul loc unde am fost.
‎- Unde crezi că am fost lăsată? Acolo? ‎- Nu știu.
‎Bună ziua!
‎O cunoașteți pe dădaca lui Sadie?
‎Da.
‎I-am văzut poza pe internet. ‎Sunt prieten cu dădaca.
‎Grozav!
‎Lucrează la orfelinat de peste 20 de ani.
‎Îmi dați numărul ei de telefon ‎ca să o contactez?
‎Nu se vorbește despre femeile ‎care au îngrijit mii de bebeluși.
‎Ele sunt luptătorii din prima linie, ‎de la orfelinate,
‎fiindcă ele duc greul ‎îngrijirii bebelușului.
‎În China, ‎am cunoscut mătușicile lui Sadie.
‎Am închiriat o mașină ‎și am fost la orfelinat.
‎Camerele erau pline până la refuz ‎cu bebeluși.
‎Erau cam 20 de bebeluși ‎și o mătușică per cameră.
‎Umpleau biberoanele ‎și treceau cu ele pe rânduri.
‎Primeau cât puteau să sugă dintr-o gură.
‎Sadie avea urme pe glezne și încheieturi.
‎M-am înfuriat. Cine ar fi făcut așa ceva?
‎Am aflat apoi că orfelinatele nu aveau ‎sistem de încălzire,
‎așa că legau copiii de pat ‎și îi înveleau cu pături‎,
‎ca să nu răcească.
‎Fiind atât de puține mătușici, ‎făceau tot ce le stătea în putere.
‎Am fost adusă cu picioarele pe Pământ
‎când am văzut cât de mult munceau ‎cu atât de puține resurse.
‎Oare cât se atașau de fiecare bebeluș, ‎la cât de mulți erau?
‎Eu vreau să știu ce simțeau
‎când vedeau atâția copii abandonați.
‎Se atașau de fiecare copil în parte
‎sau aveau grijă să nu se atașeze?
‎Dar nu înțeleg.
‎Cum ar putea să te știe ‎sau să-și amintească de tine?
‎- Vă amintiți de ea? ‎- Da, eu am îngrijit-o.
‎Așa arată acum.
‎S-a făcut înaltă?
‎- Da, e înaltă. ‎- Mi-am dat seama din poze.
‎LI XUYIN, DĂDACA LUI SADIE
‎Are părul lung, ‎ca multe fete din străinătate.
‎Da, are părul lung.
‎Când erați copil, vă gândeați ‎la ce veți face când veți crește?
‎Nu prea.
‎Oamenii de la țară nu au visuri.
‎Nu știu să scriu.
‎Am renunțat la școală din clasa a doua.
‎De ce?
‎Eram săraci și eram mulți copii.
‎Nu aveam bani de studii.
‎Viața e mult mai bună acum. ‎Aruncăm resturile de mâncare.
‎Deci vă amintiți de ea.
‎Da, îmi amintesc mulți dintre ei.
‎Ea era slăbuță când a venit la noi.
‎Era ger afară.
‎Un trecător a găsit-o pe trotuar
‎și a adus-o la noi.
‎Am hrănit-o în brațe, ‎ca pe propriul meu copil.
‎Am crescut-o și a trebuit s-o dau.
‎Mătușicile nu au inimi de piatră.
‎Sufăr de fiecare dată ‎când pleacă un copil.
‎Ajung foarte departe ‎și te întrebi ce se va alege de ei.
‎Am primit rezultatele ADN.
‎Din păcate, nu e nicio potrivire.
‎Știam că erau puține șanse, ‎dar tot sunt dezamăgită.
‎Conform rezultatelor ADN, ‎femeia nu e mama ta biologică.
‎Cred că e posibil să o găsiți în viitor.
‎- ‎Așa cred și eu. ‎- Da.
‎Părinții aceștia vor să afle ‎ce s-a întâmplat cu copiii lor.
‎Femeia care deține magazinul de haine.
‎- Și… ‎- ‎Frizerița?
‎Da. Conform testului ADN…
‎niciuna nu e mama ta biologică.
‎E păcat că nu vă pot da un răspuns.
‎Dar voi continua să fac cercetări
‎ca să-ți găsesc părinții biologici.
‎Mă uitam la un serial, ‎Fresh Off the Boat.
‎Îmi imaginam că părinții mei arată ‎ca personajele acelea.
‎Uneori, îmi rulez scenarii dramatice ‎în minte.
‎Fac asta des.
‎M-am gândit de mai multe ori ‎cum ar fi să-mi cunosc părinții din China.
‎Ar fi frumos dacă i-am găsi,
‎cam cum ar fi să câștigi la loterie,
‎dar probabil că nu se va întâmpla.
‎Mă duc la cuplul care credeam ‎că putea fi familia lui Sadie.
‎Bună ziua!
‎Bună dimineața! Ați luat micul dejun?
‎E important să le spui față în față.
‎Bună ziua, dle Xu!
‎- Când am fost ultima oară aici? ‎- În octombrie.
‎Am venit să vă aduc rezultatele. ‎Astea sunt.
‎Zice că ADN-ul dumneavoastră
‎nu se potrivește cu cel al fetelor.
‎Puteți să vă uitați.
‎Nu voi înceta să vă caut fata.
‎Fiindcă avem deja ‎proba de ADN la laborator,
‎dacă fiica voastră face un test în viitor,
‎o să se potrivească.
‎E-n regulă. Nu ne dăm bătuți.
‎Știu că e greu, mătușico. O să mai caut.
‎- Ce mai faci? ‎- ‎Bine, și tu?
‎Binișor. Ești pregătită?
‎Știi tu… Așa cred. Poate?
‎Sunt sigură că va stârni multe sentimente.
‎Nu-i așa?
‎Plec peste șase zile!
‎Ghici ce! Îmi fac unghiile ‎înainte de călătoria în China,
‎fiindcă o fac doar înainte ‎de evenimente importante.
‎Am învățat să spun „An Nou fericit” ‎în chineză. ‎„Xīnnián kuàilè.”
‎O să fie distractiv!
‎Mi se pare haios ‎că nu ne-am cunoscut în persoană.
‎Ne știm, dar e ciudat ‎că ne vom întâlni pentru prima dată.
‎Nu știu care e camera.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Doamne, scuze! Era să rămân ‎pe dinafara camerei de hotel!
‎- Unde? ‎- Nu e 2403.
‎- Pe acolo? ‎- Acolo e!
‎Asta e!
‎- Salut! ‎- Salut!
‎- Ce mai faci? ‎- Salut! Bine.
‎- Cum a fost zborul? ‎- Plăcut.
‎- La cât ați ajuns aseară? ‎- Pe la 22:30.
‎- Salut, Sadie! ‎- Ne vedem în sfârșit!
‎- Da, în persoană. ‎- Știu!
‎Ce gust are fructul-stea?
‎- Vrei de la mine? ‎- Da.
‎- Ăla e? Ce nebunie! ‎- Uitați, acolo e!
‎Pentru prima sărbătoare de „Crăciunukah” ‎alături de verișoare, cu toții împreună.
‎- Noroc! ‎- Hai să…
‎Lily!
‎Sparge un ou pe cap ‎Lasă gălbenușul să curgă
‎La mulți ani cu sănătate!
‎Câte trepte!
‎Ne întrecem!
‎- Cum facem plecăciuni? ‎- Așa.
‎Nu am iubit. ‎Am un băiat care îmi e prieten.
‎Sunt în zona prieteniei.
‎- Tu? ‎- Da.
‎A venit la mine și mi-a zis: ‎„Hai să fim doar prieteni!”
‎I-am zis: „Bine.”
‎- Și tu, Lily? ‎- Nu am pe nimeni.
‎Chloe?
‎Ce înseamnă asta? Ce a zis?
‎A spus că nu are iubit.
‎Ai fost găsită pe pod.
‎- Eu am fost găsită în Huazhou? ‎- Da.
‎- Și ea? ‎- Nu și eu?
‎Ea a fost în același orfelinat, nu?
‎Uite ce haine simpatice!
‎- Cine e? E Chloe. ‎- Sunt eu.
‎- Da. ‎- Ce drăguță!
‎Chloe, arătai ca James Charles!
‎- Asta e o reclamă? ‎- Nu! Ce-i cu poza asta?
‎Ce haios!
‎Nici eu nu m-aș vrea, după pozele alea!
‎Doamne!
‎Putem face o reclamă nouă?
‎Doamne!
‎CRĂCIUN FERICIT!
‎Ce moi sunt!
‎- Astea-s ale mele? ‎- Ați văzut?
‎- Mersi! ‎- Ce mișto!
‎- Ce drăguț! ‎- Dumnezeule!
‎Iisuse!
‎- E o zi mare pentru voi. ‎- Așa e.
‎Ești pregătită?
‎Așa cred. Știu că vor fi ‎multe sentimente azi.
‎- Cum te simți, Sadie? ‎- Am emoții.
‎Sunt nerăbdătoare ‎să-mi cunosc dădaca, cam atât.
‎Mulțumesc!
‎E emoționant și să fiu aici.
‎Lucrurile sunt foarte diferite ‎față de ce visam când am luat-o pe Sadie.
‎Nu i-am oferit o familie așa cum doream.
‎Mă întreb dacă i-am oferit viața ‎pe care i-am promis-o.
‎Nu cred că mama ei biologică ar vrea ‎să fie într-o familie destrămată.
‎Știți?
‎Mama ei sigur se întreabă unde e ‎și dacă e fericită.
‎Cum arată, ce mănâncă?
‎Gata! Îmi trece.
‎ORFELINATUL YANGCHUN
‎Arată la fel?
‎- Tu… Care e…. ‎- Da, e foarte similar.
‎Sadie era în clădirea albă.
‎Aceea era clădirea originală.
‎Uite dădaca!
‎Bună!
‎- Dădaca Li. ‎- Asta ești tu?
‎Da, uite!
‎Eu sunt. Nu m-am recunoscut.
‎Zice că a trecut mult timp de atunci, ‎dar a văzut anunțul pe internet
‎și poza aceasta, ‎și atunci și-a dat seama că sunteți voi.
‎Te ține în brațe.
‎Întâi am spălat scutece.
‎Apoi am avut grijă de copii ‎între 2001 și 2005.
‎Când a venit Sadie la orfelinat?
‎La începutul lui decembrie.
‎Nu purta haine frumoase, ‎ca restul copiilor.
‎Cântărea abia vreo 2,5 kg.
‎Știa multe despre mine.
‎A făcut parte din viața mea.
‎Parcă sunt povești dintr-o altă viață.
‎Deși nu e fiica mea, ‎am crescut-o până a fost adoptată.
‎Ce frumoasă ești!
‎E păcat că nu-ți găsești mama.
‎Vă rog să țineți urechile ciulite, ‎spuneți-ne dacă vă contactează cineva.
‎Sadie era cazată aici, nu?
‎Da, în camera asta.
‎Pătuțurile erau de-a lungul pereților ‎și în centru.
‎Vă amintiți câți copii erau aici ‎când ați venit?
‎- Erau cel puțin 12 în camera asta. ‎- Cel puțin 12?
‎Pot lua un copil în brațe?
‎Ține-i capul, Sadie!
‎Ține-l mai sus!
‎Trebuie să-i ții capul. Așa!
‎Mi se pare ireal că am venit de aici.
‎Toată lumea îmi zice că de aici provin, ‎dar nu-mi amintesc.
‎Nu pot să cred ‎că am fost unul dintre copiii de aici.
‎Parcă sunt într-un film,
‎dar îmi amintesc apoi că e realitatea.
‎E incredibil ‎că am fost lăsată pe strada asta,
‎apoi, 16 ani mai târziu, ‎iată-mă întoarsă aici!
‎- La revedere! ‎- La revedere!
‎Ni s-a spus că a fost găsită ‎într-o cutie de carton.
‎Nu știu dacă tufele erau aici.
‎Am stat lângă copacul ăsta.
‎- Care? Ăsta? ‎- Ăla. Da.
‎- Acolo a fost găsită Sadie. ‎- Lângă copac, într-o cutie de carton.
‎Părintele care a lăsat-o ‎probabil că privea de la distanță.
‎Știți ce zic?
‎Ai fost găsită devreme, ‎înainte de ora 07:00.
‎Te-au adus aici ‎înainte să se aglomereze prea tare,
‎dar când puteai fi găsită imediat, ‎ca să nu răcești.
‎Aveai un palton.
‎- Da? ‎- Un palton de adult.
‎Sunt foarte multe lucruri de văzut ‎într-o singură zi.
‎Când eram în clasa a patra,
‎aveam o sticlă în care puneam ‎foițe pe care-mi scriam sentimentele
‎pentru ziua când aveam să fiu pregătită ‎să o sparg.
‎Așa am făcut față.
‎Mi-am închis sentimentele la propriu.
‎Nu știu cum să reacționez acum.
‎Ne ducem la orfelinatul Huazhou,
‎de unde au venit Lily și Chloe.
‎O vom cunoaște pe dădaca lui Chloe.
‎O să ne facă turul locului.
‎Da.
‎ORFELINATUL ORĂȘENESC HUAZHOU
‎Mulțumesc pentru cadourile pentru copii!
‎LI LAN, DIRECTOAREA ORFELINATULUI, DĂDACĂ
‎Li Lan e uimitoare.
‎Ea m-a îngrijit ‎în primul an și jumătate de viață.
‎Salut, bebelușo!
‎Încă lucrează acolo.
‎Aici sunt cazați copiii.
‎Copii, salutați-vă surorile!
‎Făcea școala medicală în weekend
‎și era dădacă în timpul săptămânii.
‎Acum e directoarea orfelinatului.
‎M-a surprins că și-a amintit de mine,
‎fiindcă avea mulți copii în grijă
‎și încă are grijă de copii ‎și nu știu cum îți poți aminti atâția.
‎Câți copii îngrijeați pe atunci?
‎După 2001 a fost apogeul. ‎Aveam peste 200 de copii.
‎Condițiile de la orfelinat nu erau ideale.
‎Aveam doar două asistente ‎și niciun medic, dar mulți copii.
‎Nu-i puteam duce la spital ‎oricând se îmbolnăveau.
‎Nu aveam medic, ‎deci nu aveam medicamente pe rețetă.
‎Așa că am făcut studii în 2002.
‎Ea mi-a făcut vaccinul.
‎Eu am vaccinat-o. ‎Pe ea și pe ceilalți copii.
‎- Plângeam mult? ‎- Nu.
‎Zău?
‎A plâns doar după vaccin. Era cuminte.
‎Era veselă și plină de viață.
‎Cât avea Chloe ‎când a fost adusă la orfelinat?
‎Credem că s-a născut în aceeași zi.
‎Cine a adus-o la orfelinat?
‎Poliția, cel mai probabil.
‎De ce plângi?
‎E copleșitor.
‎Vrei să te îmbrățișez?
‎A fost cel mai apropiat lucru de o mamă.
‎A fost…
‎Mă bucur că m-a iubit și m-a îngrijit
‎alături de sutele de copii din orfelinat.
‎E atât de complicat!
‎A avut grijă de mine și nu știu cum e să…
‎Nu știu!
‎Lily e aici?
‎E-n regulă, micuțo.
‎Mă bucur că sunt alături de Sadie și Lily,
‎fiindcă ne avem una pe alta.
‎Nu le știu de mult,
‎dar avem o legătură necondițională.
‎Știi că știu ce simți.
‎Nu trebuie să le explic.
‎E-n regulă.
‎Gata!
‎Yang Mudi!
‎O cheamă Yang Mudi.
‎- Yang Mudi? ‎- Yang Mudi.
‎Dădaca Yang.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua, mătușico!
‎- Ea e Lily. ‎- O recunosc.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Ea e mama ei.
‎YANG MUDI, DĂDACA LUI LILY
‎Cât a stat Lily aici?
‎Am crescut-o până când a fost adoptată.
‎Când erau prea mulți copii la orfelinat, ‎îi creșteam de acasă.
‎Câți copii aveați aici?
‎Uneori mai mult de zece, ‎alteori doar câțiva.
‎Zice că ai stat în camera aia.
‎- În asta? ‎- Da.
‎Aici.
‎Era o fată năzbâtioasă. Agitată.
‎Bunica mea o gâdila ‎și-i spunea „pâinică”.
‎Bunica ei râdea de tine.
‎Făcea poante mereu.
‎Zicea că ai fața rotundă. ‎Și te cheamă Mei Bao.
‎Seamănă cu ‎miànbāo, ‎care înseamnă „pâine” în chineză.
‎Zicea că ești ca o pâine mare ‎când plângeai.
‎Deci bunica ei…
‎Cum a fost să vă luați rămas-bun ‎de la Mei Bao?
‎M-a întristat că plânge.
‎Când am pus-o în brațele mamei ei, ‎a plâns mult.
‎Am crescut-o și m-am atașat de ea.
‎Lily și mama ei v-au luat asta.
‎Mulțumesc!
‎Mătușico, deschide să vezi ce e!
‎Mă ajutați?
‎- Scuze! ‎- Se poate?
‎E un obiect de-al meu, ‎care înseamnă mult pentru mine.
‎Vreau să-l aveți.
‎Apreciază mult darul.
‎O să-l port mereu.
‎O să-l poarte zilnic.
‎Întotdeauna.
‎Vreau să vă mulțumesc ‎pentru cât de bine ați îngrijit-o.
‎Și că mi-ați dat-o mie,
‎fiindcă e o mare bucurie.
‎Îi mulțumesc mamei ‎că a crescut o fată grozavă.
‎Vă mulțumește că ați avut grijă…
‎Că o creșteți și că e o fată mare și bună.
‎Am văzut că plângea. ‎Atunci m-am emoționat.
‎Se vedea cât ținuse la mine.
‎Știu că ține la mine, deci…
‎Unu, doi, trei!
‎Primele luni din viața mea ‎erau un mister.
‎M-a ajutat mult vizita aici.
‎Mulțumesc!
‎Mergem în districtul Yongmei.
‎Ai fost găsită într-o clădire de stat ‎în acel oraș.
‎O să ne plimbăm pe acolo.
‎Cei despre care am crezut ‎că sunt familia ta biologică
‎o să afle despre rezultate, ‎că nu se potrivesc.
‎Voiau să-și găsească copilul,
‎iar fata cu care am stat de vorbă
‎își dorea mult să-și găsească sora.
‎Vrei să vii cu mine?
‎Nu trebuie dacă nu vrei, dar…
‎Nu știu, e mult de cerut.
‎Da.
‎Nu știu ce să zic, cinstit.
‎Uite, cred că se vor bucura ‎să ne cunoască,
‎mai ales pe tine, ‎fiindcă, deși nu ești fiica lor,
‎o să se simtă legați de tine ‎fiindcă toate avem aceeași poveste
‎și familiile au fost presate ‎de societate să-și abandoneze fiicele.
‎Chiar dacă nu ești fiica lor…
‎tot e o legătură cu cineva ‎care știe cealaltă latură a poveștii.
‎Da.
‎Eu zic să mergem.
‎- O să vină cu mine? ‎- Da, o să fim toate cu tine.
‎E clădirea de aici?
‎Asta e clădirea de stat.
‎Ai fost lăsată pe scările de la intrare.
‎Familia Chen locuiește aici. ‎Mă duc să vorbesc cu ei înainte.
‎Bună ziua!
‎Gătești, Chunjiao? ‎Nu ne-am văzut de mult!
‎De ce gătești atât de mult azi?
‎Vin peste 20 de persoane.
‎- Vin muncitorii? ‎- Da
‎Dle Chen!
‎Să vă arăt raportul!
‎- Luați loc! ‎- Nu, mulțumesc!
‎Proba ADN nu s-a potrivit.
‎Nu s-a potrivit, nu?
‎Chunjiao?
‎Rezultatele ADN nu s-au potrivit.
‎- Nu? ‎- Lily nu e sora ta mai mică.
‎Nu e, deci.
‎Sunt sigură că o veți găsi.
‎Nu știu când, dar există o șansă.
‎Pe măsură ce avansează tehnologia,
‎testele ADN vor fi mai obișnuite.
‎Nu vreau să mă mai gândesc. ‎Nu am ce face.
‎Asta e situația.
‎Totuși, Lily a venit aici ‎împreună cu verișoarele ei.
‎- Oare le primiți? ‎- Hai să ne cunoaștem!
‎Crede că soarta a adus-o aici.
‎- E-n regulă. ‎- Da.
‎Mă duc să îi spun.
‎E un bebe simpatic!
‎Ce drăguț!
‎- Lily. ‎- O recunosc.
‎Bună! Dânsul e dl Chen.
‎Bună ziua!
‎Fiica dlui Chen.
‎Chiar semănați.
‎Seamănă cu mine?
‎Un pic.
‎Bună, domnișoară!
‎Vrea să-ți dea miere.
‎- Mersi! ‎- Pot să-ți mai aduc.
‎- Mierea arată foarte bine. ‎- Reveniți oricând!
‎Dânsa e soția dlui Chen, mama fetei.
‎Seamănă cu fiica mea, e ca-n poză.
‎Are ochii mei, nu?
‎Dar nu e ea. N-am ce face.
‎Am un grup de prieteni ‎care au adoptat copii din China
‎și toți sunt iubiți, ‎au părinți care-i adoră.
‎Speram să fie ea, dar asta e!
‎Nu contează ce vreau eu, nu?
‎Trebuie să plecăm. Mulțumim, dle Chen!
‎Cu plăcere!
‎- La revedere! ‎- La revedere!
‎- Pa!
‎Era trist.
‎Avea lacrimi în ochi.
‎Da. Își ținea lacrimile, ‎fiindcă e bărbat și nu se face.
‎Vizita la dl Chen a fost ‎cel mai greu lucru din viața mea.
‎Era foarte trist.
‎Că nu eram fata lui.
‎Dar mă bucur că am făcut asta.
‎Mi-am înțeles mai bine părinții biologici.
‎Văd perspectiva lor.
‎Niciun părinte nu și-ar abandona copilul ‎de bunăvoie și…
‎Asta mi-a fost de ajutor.
‎Am văzut cât de mult voia familia aceea ‎să-și găsească copila.
‎Și cât de triști au fost că n-au găsit-o.
‎Sper că părinții mei biologici mă caută ‎la fel ca familia asta.
‎A fost o experiență profundă ‎pentru toată lumea.
‎Toți ar trebui să știe ‎că părinții probabil i-au iubit mult
‎și au suferit mult când i-au abandonat.
‎Încă n-am ajuns pe Zid, abia urcăm.
‎Ne putem sincroniza?
‎- Gata? Dreptul, stângul. ‎- Deodată.
‎Dreptul, stângul.
‎De unde are Chloe atâta energie?
‎Haideți aici, e superb!
‎- Posteaz-o! ‎- Da.
‎Ce frumos!
‎Sunt mândră de voi. Ați reușit.
‎Trebuie să fii foarte curajoasă ‎să te întorci să-ți afli povestea.
‎- Știu cât de greu e. ‎- Mersi, Liu!
‎- Mulțumesc! ‎- Mersi!
‎Sadie, n-ai mai văzut zăpadă?
‎- Nu prea! ‎- Se vede.
‎BUN VENIT ACASĂ, LILY!
‎Începem cursul.
‎Ce naționalitate aveți?
‎Eu sunt chinezoaică.
‎Familia mea are patru membri.
‎Tata e afacerist.
‎Mama e casnică.
‎Sora mea e studentă la facultate.
‎Bine. Excelent!
‎Avem problemele de la 54 la 58 ‎de la secțiunea B.
‎Îmi pierd locul.
‎Sadie Mangelsdorf.
‎Eseu definitoriu, Limbă și compoziție.
‎Când aveam opt ani, ‎am văzut filmul ‎O poveste încâlcită.
‎În film, fata e luată de lângă părinți ‎de la o vârstă timpurie.
‎La sfârșit, se reîntâlnește ‎cu familia ei pierdută.
‎Ca orice om, când vedem filme, ‎toți visăm la finaluri fericite.
‎Atunci mi-am dat seama de ceva.
‎Îmi căutam familia greșită.
‎Familia înseamnă persoanele ‎care sunt alături de tine.
‎- Salut! Nu v-am mai văzut… ‎- ‎Bună‎!
‎Mă cunosc, mă iubesc ‎și mă acceptă așa cum sunt.
‎Poate că e mai bine ‎ca unele lucruri să rămână în basme.
‎Mi-am vopsit părul în tot felul de culori.
‎S-a făcut roz iarăși, dar l-am spălat
‎și s-a decolorat, așa că-s roșcată acum!
‎PROVINCIA GUANGDONG
‎Salut, mătușico!
‎Iată rezultatul!
‎Sigur e negativ.
‎Unde e numele meu?
‎Aici.
‎Uitați, scrie „potrivire”.
‎Nu cu Sadie, ci cu o altă fată ‎care s-a născut în 2000.
‎O cheamă Amanda Phillips.
‎- Seamănă cu mine? ‎- Așa cred.
‎Vorbește engleză.
‎- Poftim? ‎- Eu nu știu engleză ca ea.
‎Salut! Sunt Liu Hao.
‎- ‎Bună! ‎- Bună seara!
‎Una dintre femeile pe care le-am testat ‎este mama ta biologică.
‎I-auzi!
‎Bine!
‎Înțeleg dacă ai mii de întrebări ‎în clipa asta.
‎A născut doar fete? Știi câți ani au?
‎A doua are 23 de ani. Prima…