Downloaded from YTS.MX
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Їх залишали в картонних коробках,
які знаходили на мосту чи тротуарі.
Їх було так багато. Більше 30 за зміну.
У нас, няньок, були різні завдання.
Одні годували діток молоком. Інші прали білизну.
Я дивилася за немовлятами.
Я пам'ятаю багатьох з них.
Ці дітки… Я виростила їх.
Я тримала їх на руках і повільно годувала,
наче це були мої власні діти.
Серце щеміло, щоразу коли я когось віддавала.
Їх відправляли так далеко.
Що з них мало вирости?
ЄРУСАЛИМ, ІЗРАЇЛЬ
Вітаю. Будете замовляти?
Який ви хочете соус?
Усе разом 8,75 $. Гарного дня.
Існують 50-доларові банкноти? Що?
Ні! Я ніколи їх не бачила.
Так.
-Вітаю, як справи? -Добре.
Ось ваш середній чай без цукру. Гарного вам дня.
Вітаю!
-Привіт, як справи на роботі? -Добре.
-Ти поїла? -Так, палички з моцарели.
-І це все? -Так.
ОКЛАГОМА-СІТІ, ОКЛАГОМА
ВИПУСК 2018 РОКУ КАТОЛИЦЬКА СЕРЕДНЯ ШКОЛА
О боже, починається. Ура.
Даніел Бейтс.
Лілі Кетрін Болка.
Пані та панове, представляю вам клас 2018 року.
Випускники, помахайте китицями!
Один, два… Молодці!
Привіт.
-Привіт, мамо. -Привіт, люба.
-Зараз заплачеш? -Ага.
-Чому ти плачеш? -Бо я тобою так пишаюся.
У 1979–2015 роках
у Китаї реалізували закон про одну дитину на сім'ю
для контролю за народжуваністю.
За підрахунками понад 150 000 китайських дітей,
переважно дівчаток, віддали в закордонні сім'ї.
Люди казали: «Щасливиця».
Можливо.
Не мені судити.
Ти прибула до нас відкрита до любові.
Нам пощастило.
Ти легко сміялася і довіряла.
Пощастило нам.
Ніхто не знає, як у Китаї вирішують, кого кому віддати.
Але як провіщує твоє середнє ім'я: «Бог відповів на мої молитви».
Відколи я взяла тебе на руки,
я почуваюся найщасливішою жінкою у світі.
Коли вона це сказала, я подумала про мою іншу маму
і уявила, якби вона була тут…
ХЛОЇ
…життя було б іншим, якби я росла з нею.
В іншій сім'ї все було б інакше.
Я хочу знати більше про мою китайську родину.
Хочу вивчити китайську,
поїхати до Китаю, усе побачити.
Це почалося,
здається, у сьомому класі,
коли тато сказав: «Є сайт, який називається 23andMe.
Там треба плюнути в пробірку».
Наче науковий експерименту.
Ми це зробили, бо в кабінеті лікаря
можна викреслити цілий список спадкових проблем зі здоров'ям.
Я, мабуть, разів 20 просила Хлої піти на китайські танці.
Ніякого інтересу.
Але коли ми дізналися…
САРІ І ДЖИН БАТЬКИ ХЛОЇ
що в неї є кровна двоюрідна сестра,
яка живе в Теннессі, приблизно її віку…
-Це її зацікавило. -Так.
Це і той факт, що Йо-Йо Ма — її далека родичка.
Так!
І так я знайшла Сейді.
Ми спілкуємося в снепчаті останні кілька місяців.
-Салют! -Привіт!
Я була дуже здивована.
У світі так багато людей, і те, що Сейді — моя родичка,
мене шокувала.
Я… Я обожнюю тварин. Вони гарнюні.
-Я так хочу цуценя. -Цуценя годиться.
Я завжди проходжу через ці фази: хоче цуценя чи…
не знаю, пташку.
Їжака.
Але я хочу, щоб мене всюди супроводжували,
а так не виходить.
НАШВІЛЛ, ТЕННЕССІ
Чому ви не розказали мені про цих кузин?
СЕЙДІ
Я розказувала, ти не слухала, але…
Гаразд, це Лілі.
У тебе загалом вісім родичів.
Люба Лілі, мене звуть Сейді.
Я живу в Теннессі,
і мене вдочерили
в провінції Гуандун.
Це пишеться ось так.
Відправити?
Не бійся, відправляй.
Я думала, що є лише Хлої.
-Привіт! -Привіт!
Боже! Не віриться, що ми таки побачилися.
Еге ж, це так круто.
Яке гарне намисто.
Дякую!
Я постійно ношу всі свої намиста.
Ніколи їх не знімаю. Так, і…
-Покажи знімки. -Добре.
Твоїх нових кузин. Не давніших.
ЛОРІ ТІТКА ЛІЛІ
Добре, це Сейді. Ми схожі?
-Трішки, можливо. -Можливо?
Гадаю, подібність є.
Я вирішила зробити тест ДНК,
бо хочу дізнатися більше про себе і про моє минуле.
Коли мені написала Сейді,
це відкрило нову перспективу на…
На наше вдочеріння.
ДЗВОНИТЬ ХЛОЇ
ДЗВОНИТЬ ЛІЛІ
Є зв'язок?
-Є. -Привіт!
Привіт!
-Привіт! -Привіт!
О боже, це так круто. Ще ніколи так не спілкувалася у Google Hangouts.
Як ваше життя?
Не можу дочекатися п'ятниці.
Цей тиждень ніяк не закінчиться,
і мені це не подобається.
Не хвилюйся, я теж страждаю. Ми всі якісь стомлені.
Я теж думала: «Гаразд, з чого розпочати історію мого життя?»
-Мабуть, ми могли б почати з початку… -Так.
Так, ми всі були в притулку на півдні Китаю.
Здається в Гуанчжоу, десь на цій території.
Гуанчжоу. Так.
Чекай, ми з одного притулку?
Так, Хлої, ти і я.
Це ж, типу, круто. Без «типу», це круто.
Так.
Раніше я думала,
ну чому вони мене віддали?
І я гадала, що це через правило про одну дитину на сім'ю в Китаї.
Так.
Я ж не знаю справжньої причини. Так лише припускають.
Так?
НАШВІЛЛ,ТЕННЕССІ
Отже, це твій пра-пра-прадід.
Це дядько Сем. Напевне щойно пішов у армію.
Ми поклали квіти на його могилу.
Це твоя пра-прабабуся в дитинстві.
Вона прибула з Ірландії. Я маю стебновану ковдру, яку вона зшила в 1840.
Круто.
Джеймс Франклін.
Він твій пра-пра-пра-прадід.
З боку мого тата лінія простежується до 900 року.
ВІКТОРІЯ МАТИ СЕЙДІ
З маминого
вона більш розгалужена й різноманітна,
але ми можемо простежити її до 1600, здається.
А це Анна Фултон, яка померла від туберкульозу.
Я не відчуваю особливого зв'язку з ними.
Я знаю, що це моя родина, але фактично ми не родичі.
Це мої мама й тітка.
У притулку мамі сказали, що мене лишили в коробці на людній вулиці.
ПРІЗВИЩЕ — ЧАН ІМ'Я ПРИ НАРОДЖЕННІ — ХУАФАН
Мені здається, що це було рано вранці.
Хтось мене знайшов і заніс у притулок.
Інколи я думаю: «Вони ж там.
У мене, мабуть, є брати й сестри».
МІЖНАРОДНИЙ ФОНД «ДИТЯЧА НАДІЯ»
Це дивно, але моє життя могло бути геть іншим.
Коли Сейді було два чи три роки,
я вирішила зробити їй тест ДНК.
Я хотіла знайти її біологічну сім'ю,
бо так вона мала б шанс дізнатися власну історію.
Але цього не сталося.
Сейді… Гадаю, вона часом розривається між «Я хочу все знати»
і «Я хочу бути звичайним підлітком».
Можна спробувати козячий сир з вишнями?
Як на мене, те, що мене вдочерили, не визначає мене.
Це щось на кшталт середнього імені, його мало хто знає, але воно є.
Ти тримала свій телефон як…
Ти говориш китайською?
Ти ж колись там жила.
Якого ти походження? Яке твоє…
Я латиноамериканка.
-Я два роки жила в Еквадорі. -Ти говориш іспанською?
Татів друг, він китаєць.
Він звернувся до мене китайською.
Я така: «Вибачте, я не розумію».
Він подивився так розчаровано і відійшов.
Припинив зі мною говорити. Я йому: «Мені теж було приємно».
Ми спочатку…
Я не почуваюся китаянкою.
Друзі кажуть, я всередині біла, як банан. «Сейді, ти наче та біла.
Ти найбіліша китаянка, яку я знаю».
Не знаю.
Я завжди вважала себе американкою.
Вітаю і запрошую подивитися п'єсу восьмого класу на івриті!
ХЛОЇ
Я думаю, Хлої цінує єврейську освіту,
але з неї досить.
Вона повідомила, що відтепер не ходитиме в єврейську школу.
Наступного місяця ми переїжджаємо у Фенікс, і я піду в старшу школу.
Я хотіла, щоб там викладали китайську.
Більше ніяких умов у мене не було.
Я ходила в Єврейську денну школу приблизно дев'ять років.
Я вивчала теологію, і сьогодні вчителька питає: «Ви вірите в Бога?
Підніміть руки, хто вірить у Бога».
І я не підняла руки.
Так, я розумію. Це важко.
Я завжди ходила в церкву й таке інше,
але останнім часом я почала втрачати віру в Бога.
Я вірю в Нього,
але все-таки я маю певні сумніви.
Я вірю в Бога,
бо мене оточують люди, які люблять і підтримують мене.
І я думаю, що можна побачити Бога в інших людях.
Я досі намагаюся зрозуміти, хто я.
ПРОДАНО — КРІСТІН ЛОШ — ЮІНҐ І КЛАРК КРІС І ДАНІЕЛА
ЗАСОБИ ГІГІЄНИ — ФЕНІКС
-Гаразд, давай… Ти готова? -Так.
Я особливо про це не думала,
але я була ледь не єдиною азіаткою в громаді, у якій жила.
Як сказати: «Вона пішла в магазин»?
Але з дорослішанням
я дізнавалася, що у світі нас більше,
і я захотіла знайти людей,
схожих на мене і ззовні теж.
Коли ти маленька, ти ростеш у ідеальній бульбашці.
Довкола тебе всі ці білі, і ти думаєш, що ти така ж.
А потім усвідомлюєш, що ти інша.
Моя подруга… Ми були дуже близькі.
Це було в середній школі. Я була там єдиною азіаткою.
І вона сказала дуже образливу річ, що…
Що…
мої рідні батьки, мабуть, не хотіли мене, і тому віддали.
Я цього не очікувала,
і це було занадто.
Повторюй за мною.
ОКЛАГОМА-СІТІ
Якщо ви подивитися сюди, тут усі мої медалі
з баскетболу і волейболу.
Мій клас вибрав мене на останньому році
старшою відповідальною.
Тому тут ззаду моє ім'я.
Я подала документи в Університет Оклагоми, УШО, УЦО і в Крейтон.
Мені вже відповіли з УШО. Це…
ВІТАЄМО В РОДИНІ КОВБОЇВ!
ВІТАННЯ! ВАС ПРИЙНЯЛИ В УНІВЕРСИТЕТ ШТАТУ ОКЛАГОМИ!
Я не можу поїхати зі штату на першому курсі через операцію на щелепі.
Операція в червні.
Мені зламають щелепу й посунуть її назад.
Мабуть, буде дивно,
адже я не буду схожа сама на себе.
Але ж це я.
Благослови, Господи, нас і ці дари, які з Твоєї щедрості ми споживатимемо.
Через Христа, Господа нашого. Амінь.
Я єдина дитина одинокої матері
з великої католицької родини,
і в мене 15 двоюрідних братів і сестер.
Моя мама жила в багатьох місцях: у Нью-Йорку, Нікарагуа, Коннектикуті…
ДЕБОРА МАТИ ЛІЛІ
…але коли мені був рік,
вона переїхала до дідуся і бабусі, щоб вони допомогли їй зі мною.
Я не забула.
Це тобі.
Мене питають: «Коли ти взнала, що тебе вдочерили? Коли це відкрилося?»
Це ніколи не було таємницею.
Коли я була маленька, в мами завжди були такі книжки.
І вона весь час мені читала.
Ось одна, «Коли хтось народився в Китаї»,
яку я дуже любила малою,
і я постійно ниділа: «Можеш ще раз прочитати?» Тож…
ДЕНЬ ОПЕРАЦІЇ
-Привіт, люба. -Привіт.
Треба їхати.
-Добре? -Так, їдьмо.
Це генетика.
Дякую.
Лікарі кажуть, що твої мама з татом зустрілися.
У когось була коротка щелепа, а в когось довга.
І такі речі трапляються.
Приїдуть тітка Лорі й дядько Майк.
-Дядько Майк зможе лише після роботи. -Добре.
Я комплексувала через підборіддя,
але ж це частина мене.
Це частина… Вона від моїх рідних батьків…
Це те, що я від них отримала.
У мене багато питань про моє життя в Китаї, коли я була маленькою.
Лілі?
Тринадцять місяців, на перший погляд, це небагато, але…
Але для мене це багато.
Це велика частина…
Це наче якась таємниця, яку я ніколи не дізнаюся.
Моя мама, я за нею як за стіною.
Я не хочу, щоб вона думала, що я її не люблю, бо це не так.
Побачимося, сонце.
Ми про неї подбаємо. Дякую.
Я не хочу померти, не дізнавшись, хто мої рідні батьки.
ДВА МІСЯЦІ ПО ТОМУ
Мені сказали, з новим обличчям я маю доросліший вигляд.
Я пішла працювати в басейн.
Там працює багато моїх друзів-рятівників.
Вони знали, що це я, але сумнівалися.
Привіт. Можна мені комбо номер три з колою?
Дивіться. До й після.
Ненавиджу це.
Коли ви зростали, чи був хтось схожий…
Я розумію твій біль.
Бо всі такі:
«Ти ні на кого із сім'ї не схожа?»
А ти собі думаєш: «Моя сім'я біла, котику».
Так.
Ви б хотіла побачитися зі своєю рідною сім'єю? Я — ні.
Це було б так дивно.
Не знаю.
Я б хотіла дізнатися, хто мої справжні батьки,
відвідати рідне місто, побачити, звідки ми.
Було б добре знати причину цього всього.
Щира правда.
Що в тебе?
Подивімося.
Це група, яка вивчає історію і подорожує.
Дуже схоже на китайську версію турів місцями походження,
куди поїдуть дівчата.
С'ЮЗІ ТІТКА ЛІЛІ
Тобто ти занурюєшся в…
Так, їдеш, вивчаєш культуру і повертаєшся у своє село.
І вони допомагають тобі знайти біологічних батьків.
То що ти про це думаєш?
Тут є свої за і проти.
Але в кожному разі емоційно це буде непросто.
Так.
Я говоритиму з…
Це вона?
«Ліу Хао — уродженка західного Гуандуну.
Вона володіє хаккаською, кантонською, китайською і англійською.
У проміжках між гортанням стародавніх родоводів,
щоб вийти на слід невловимих предків,
Ліу Хао любить медитувати, читати романи і дивитися заплутані трилери».
То сьогодні ти з нею поговориш?
Ага.
Вітаю?
Вітаємо.
Так, я вас чую.
-Так, привіт. Яка ви гарна. -Привіт!
ЛІУ ХАО ДОСЛІДНИЦЯ РОДОВОДУ
Дякую.
Для мене це важливо.
ПЕКІН, КИТАЙ
Ти перша дівчина,
яка звідти ж, звідки і я.
З мого рідного міста.
Ви звідти родом?
Так. Саме так.
-Саме так. -Круто.
Давайте обговоримо наші дослідницькі цілі.
Ти хочеш знайти своїх біологічних батьків,
а також
знайти тих людей, які були у твоєму ранньому житті,
як-от няню, яка забрала тебе в Гуанчжоу.
Так.
Шанси знайти біологічних батьків
дуже малі.
Як гадаєш, це через те,
що батьки бояться вийти на зв'язок?
Бо вони… У них будуть проблеми?
Думаю, вони не хочуть клопотів,
але, розумієш, емоційно… Не…
Правда завжди болюча, бо батьки, яких змусили
віддати своїх дітей, імовірно, відчувають сором.
То що ти хочеш побачити,
де хочеш побувати?
Я не проти повернутися в притулок.
Вона тебе питала, що ти хочеш там робити?
Панди. Хочу до панд.
О, так! Думаєш, нам дозволять погладити панду?
Ми вважаємо себе радше «туристами» в Китаї
і хочемо познайомитися з культурою, їжею.
Я не дуже хочу знайти своїх біологічних батьків, бо…
Але ти хочеш познайомитися з пані, які про тебе дбали?
У притулку?
Так, це було б круто.
Ми збиралися їхати в Китай самі,
але ця ідея поїхати з Лілі й Сейді,
зробила потенційні труднощі, пов'язані з поїздкою,
не такими обтяжливим.
Я вчу китайську все літо, вона в мене не зовсім відстій.
Клас. Мені, мабуть, теж варто, бо ми ж їдемо до Китаю.
У вас є якісь особливі місця, куди ви хочете поїхати?
Я хочу відвідати Великий китайський мур.
Ми це точно зробимо.
Я допомагаю Лілі в пошуках її біологічних батьків.
Хочеш, я і для тебе цим займуся?
Так.
Я люблю свою роботу.
Я вірю, що дослідження власної історії важливе.
Коли знаєш історію своєї сім'ї, знаєш, звідки ти,
у твоєму серці панує мир.
Я виросла в маленькому містечку в Гуандуні.
У коледжі я вивчала міжнародну економіку й торгівлю,
а потім переїхала до Пекіну і стала досліджувати генеалогію.
Моя робота розшукати людей,
які можуть мати стосунок до Лілі, Сейді і Хлої.
Ми наче якісь детективи,
бо завжди шукаємо зачіпки,
і кожне завдання різне.
Я розмістила рекламу на Baby Come Home…
МОЄ КОРІННЯ В КИТАЇ
…у соцмережах, на телебаченні.
Не можу дочекатися, щоб побачити, хто на неї відповість.
Її відвезли в Інститут соціального забезпечення Хуачжоу
в грудні 1999 року.
Мені потрібно більше подробиць.
Це наче шукати голку в сіні, але…
Звісно, їх знайти неможливо.
Так, це досить складно.
Ні, неможливо. Це вже стародавня історія.
Вони сказали вам, що в них жодних записів…
Ні-ні. Тоді в них були записи.
Ні, ми їх не зберігаємо.
Хтось сказав мамі, що дитина на фото в інтернеті схожа на мене й мою сестру.
Можливо, це сестра Лілі.
Вона живе зовсім недалеко від місця, де знайшли Лілі.
Мені довелося народжувати таємно.
Я не знаю, куди повитуха відправила дитину.
Ця тітонька прийшла з директором.
Зрозуміло. Дякую.
Подивимося, чи ви впізнаєте няню на фото.
ФЕНІКС, АРИЗОНА
Я не знала, що ти єврейка.
Багато хто не знає. Я сказала своєму тренеру з тенісу.
Він такий: «Ти не єврейка — ти азіатка». Я йому: «Я єврейка-азіатка».
Так.
Моя мама греко-православна, але це не робить мене грекинею.
Як тебе знайшли? Тебе хтось приніс?
Мене знайшли на людній вулиці. У мене є знімок. Але я не…
Хтось зробив знімок?
-Так, хтось гуляв Гуанчжоу. -Чому ні? Мене знайшли на лавці.
-На лавці? -На людному ринку.
Боже мій!
-Знаєш свій справжній день народження? -Якщо чесно, ні.
Я думала, що на мені була якась бирочка абощо, але мама
каже: «Вони вгадували».
І я так засмутилася,
бо це другого листопада, за два дні після Геловіну, я скорпіон.
Я така…
А виявляється, це може бути неправда.
Це недалеко від того.
Я знаю, але все-таки. Просто… Я теж зробила тест у 23andMe.
Але більше нічого не робила. Круто, що ти їх знайшла.
Так, Сейді намагається знайти батьків, Лілі намагається їх знайти,
а я — ні.
Не хочеш спробувати?
Ні.
-Ти не хочеш чи просто… -Я хочу й не хочу.
Але з чого почати?
У компанії кажуть: «Ми постійно це робимо».
Вони вішають твій знімок на вулиці, а потім їм дзвонять люди.
-Кажуть: «Це моя дитина». -Але ти була малям.
-Що? -Ти зустрінешся зі своєю мамою?
Я не шукаю своїх біологічних батьків.
Мої кузини шукають.
-Не може бути. -Так.
Уперед! Біжіть, давайте! Уперед!
Іноді я хочу з ними познайомитися,
але переважно ні.
Я трохи цього боюся, тож…
-Що в цьому такого страшного? -Не знаю, познайомитися з ними і…
Не знаю.
Не знаю. Це якось дивно.
Не судилося, мабуть.
Так.
Вона наразі не зацікавлена в тому,
щоб знайти рідних батьків, бо якщо знайде,
їй доведеться відкритися
і бути вразливою перед невідомим.
І вона цього не хоче.
Гадаю, головне питання все те ж.
Чому мене віддали?
Мабуть, їй просто не хочеться мати справу з такими речами.
Вона не хоче знати.
Це мене напружує. Я не знаю, чи хочу цього.
Я розумію.
Це серйозна річ.
Ти хочеш чи ні?
Я не проти покопатися.
Я розумію: я можу зустрітися зі своїми батьками.
Так.
Але чи це справді того варте?
Гадаю, що так. Або ж…
Не знаю. Оскільки ти не хочеш…
Якщо ми із Сейді їх знайдемо, то це стосується нас.
Так.
Але побачимо, як воно буде.
ВИ ПОКИНУЛИ МЕЖІ БРЕНТВУДА
Привіт!
-Привіт! -Як ваш день?
Добре.
Так.
Дехто відгукнувся на моє оголошення,
і є невелика ймовірність, що це може бути
хтось із твоїх родичів.
Ви бачите обличчя чоловіка.
Він і його дружина — фермери,
і вони живуть у маленькому віддаленому селі.
Вони віддали другу дочку, дата народження якої така ж, як у Сейді.
Зніми, будь ласка, відео із собою, щоб я могла ним користуватися.
Бо дехто не вірить, що ти справді існуєш…
-Так. Ні, ми це зробимо. -Так.
-Дякую за допомогу. -Дякуємо за знімки.
-Па-па! -Па-па!
Бувайте!
Так багато інформації.
Як тобі все це?
Нормально.
Привіт! Я Сейді Менґелсдорф.
Я живу в Теннессі.
Моє китайське ім'я — Чан Хуа Фан.
Маю надію дізнатися більше про мою рідну сім'ю,
і хоча це може бути непросто, я сподіваюся почути всі сторони.
ЯНЧУНЬ, ГУАНДУН
Я їду в танвейське село зустрітися з імовірними батьками Сейді.
Це улюблена частина моєї роботи.
Я люблю їздити в села й говорити з місцевими.
Інколи вони відкривають тобі серця, і це зближує.
Люблю, коли це стається.
Ми вирощуємо тут червоний перець.
Я цим займаюся з підліткового віку.
-Хто вас навчив? -Мама.
ХУАН ЛІ ІМОВІРНА БІОЛОГІЧНА МАТІР СЕЙДІ
У нас безлад.
Що тут таке?
Це? Коли суворо стежили, щоб у сім'ї була лише одна дитина,
треба було мати такий папірець.
Це посвідчення про контрацепцію!
Коли народила доньку, повернулася на роботу.
Я отримувала талони на спіраль.
-ВМС? -Так.
За вимогами тебе мали оглядати що три місяці.
Тоді цього дотримувалися, не так, як зараз.
Ви коли-небудь замислювалися, як живе ваша дочка, яку ви віддали?
Чи добре їй живеться?
Так. Як я можу про це не думати?
То ви віддали другу дитину.
-Це сталося серед ночі. -Опівночі.
Тоді її забрали.
Хто це був?
Ми попросили сусіда.
Він сказав, що знайде їй названих батьків.
Ми загорнули її в ковдрочку.
Ви говорили з ним після цього?
Він не казав нам, кому її віддав.
Він боявся, що ми спробуємо її повернути.
Вам, мабуть, боляче про це говорити.
Це непросто.
Ясно. Це трубка.
Тут є чорна лінія, яка позначає, скільки треба слини.
Цього досить.
Ми надішлемо вам результат, навіть якщо він негативний.
Коли слухаєш історії інших людей,
те, що вони пережили,
можна зрозуміти багато речей,
які ти навіть не здогадувалася, що розумітимеш.
Вони люблять своїх дітей, хочуть їх знайти.
Це так сумно.
Сейді! Дмухай, постав його в умивальник.
Ти встромила в пиріг забагато свічок.
Увесь цей дим…
-Мамусю, який ти хочеш шматок? -Маленький!
Дуже смачно.
Подобається? У дитинстві це був мій улюблений пиріг.
-Чи ти хочеш морозива? -О господи. Серйозно?
Я дуже голодна! У мене в животі бурчало.
Добре, взувайтеся…
Ну ж бо!
Вони взуваються. Зараз будуть.
До завтра.
-До завтра. Па-па. -Па-па.
-Гаразд. -Па, мамусю.
-Па. Люблю тебе. -І я тебе. З днем народження!
Дякую. Побачимося завтра по обіді?
-Домовилися. -Привіт, люба.
Привіт!
Як справи, сонце?
Де ти взяла цю футболку? Дуже симпатична.
-Ми про це говорили. -Я знаю.
Я біля вікна!
Минуло майже чотири роки після розлучення.
Було складно.
Пенелопі…
Я знала, що дітям буде складно,
але якщо ти нещасна, важко бути хорошою мамою. Тож…
Різдво 2004 року.
У Китаї дозволили раніше починати пити…
З однорічного віку.
Яка симпатюлька.
Так, що робить моя маленька Сейді?
Ми були щасливіші.
Набагато щасливіші.
Наш шлюб не був ідеальним, але такого, мабуть, не існує.
Але, так, було набагато краще.
А потім усе.
Мама? Де мама?
Ти зробила всю домашню роботу, чи ще щось залишилося?
Ще купа завдань.
Ти знаєш, що робитимеш, коли закінчиш, так?
Гадаю, після розлучення
я звикла до того, що все окремо.
Окремі дні народження, окреме Різдво, окремі свята.
Але якщо чесно, я не пам'ятаю,
щоб вони коли-небудь були щасливі, тож…
Мабуть, були якісь моменти, але так.
-Розважся, люба. Люблю тебе. -Я теж тебе люблю.
МОЛИТОВНИЙ ЦЕНТР
Я не знаю, через що ви проходите.
Я не знаю ваших життєвих обставин. Не знаю ваших турбот.
Але я знаю, що про них відомо Ісусу.
Кому з вас потрібне місце для спілкування з Богом?
Хочу запросити вас зробити це.
Це дивовижна благодать
Це незгасаюча любов
Бо ти зайняв би моє місце…
ЯНЧУНЬ, ГУАНДУН
Ми на мосту, де знайшли Сейді.
Вітаю, тітонько.
Тут хто-небудь колись…
-Знаходив дитину? -Так, ви таке бачили?
-Ні, не бачила. -Не бачили?
Ні, я тут лише торгую.
Дітей завжди залишають у людному місці,
де ходить багато людей,
щоб дитину помітили.
Я завжди знала про політику однієї дитини,
бо багато моїх родичів
віддавали своїх дітей.
Дівчаток.
І мої батьки ледве не віддали мене,
бо не хотіли платити штраф.
Але мені дуже пощастило, бо бабуся з дідусем
сказали: «Ні, ми хочемо її залишити».
У мене погані стосунки з батьком.
Пам'ятаю, одного разу
він хотів повести брата в дуже дорогий ресторан.
Там подають маленькі гарненькі дім сами.
Я їх дуже любила.
Він хотів узяти лише брата,
і я запитала його, чи можна мені піти з ними.
А він просто виштовхав мене з ліфта,
сказав: «Ні, тобі не можна».
Мені було дуже складно, бо ти знаєш, що ти небажана дитина.
Ти неправильної статі, тебе не хочуть, і ти про це знаєш.
Це дуже важко.
Тому в мене є емоційний зв'язок із цими дівчатами.
Не можу сказати, що я повністю їх розумію,
але частково я…
Я почуваю те ж саме, так.
ДЕНЬ БАТЬКА УНІВЕРСИТЕТ ШТАТУ ОКЛАГОМА
АМЕРИКАНСЬКА ТРАДИЦІЯ — ДЕНЬ БАТЬКА 2019 «В УСПІХУ БАГАТО БАТЬКІВ»
О, привіт.
Як справи?
Дякую, що прийшов.
МАЙК ДЯДЬКО ЛІЛІ
-Я тобі про це казала? -Ні.
Я зв'язалася з дівчиною з Пекіну.
Вона намагається знайти моїх біологічних батьків.
І вона каже: «Я буду з тобою відверта.
Шансів мало».
Це вражає. Сподіваюся, їм пощастить.
Я цього хочу.
Покажи, де проходять заняття.
-Інженерний корпус ось там. -Так.
Заняття проходять у ньому. З обліку.
-Ні, заняття з обліку… -Здається, у мене теж там були.
-Правда? -Так.
Якщо хочеш, можу взяти тебе на пікнік.
Це на твій розсуд.
Коли Лілі попросила мене приїхати на батьківські дні,
я, звісно, примчав…
Зробив це з радістю.
У дитинстві всі її друзі думали, що я її батько.
І вона називала мене татом.
Вона не завжди їх виправляла,
бо це було… Який у цьому сенс?
«Я хочу мати тата, тож хай ним буде він».
Пам'ятаю, коли Лілі була дуже маленькою,
вона хотіла знайти свою сім'ю
і писала батькові листи, коли їй було три.
Вона йшла і клала їх у поштову скриньку.
І їй було надзвичайно складно в одинадцятому класі.
РАКЕТА
Я знала, що мені потрібна допомога, бо я постійно плакала.
Коли я була в школі, мені було сумно.
На вихідних я прокидалася і плакала.
Але найважче було те,
що я могла весь день говорити про це з друзями,
але вони мене не розуміли.
Сусід побачив рекламу. Він побачив фото.
Він сказав мені: «Ця дівчина так схожа на твою доньку».
ЧЕН МУКСІН ІМОВІРНИЙ БІОЛОГІЧНИЙ БАТЬКО ЛІЛІ
Як довго ви тут живете?
-Я? -Так.
Я живу тут з народження.
Працюю на рисових полях.
Ви вирішили віддати дитину
до її народження чи після?
Я вирішив віддати її після народження. Бо про це довідалася місцева влада.
Якби ми її залишили, це б нам коштувало щонайменше $8500.
Нас змусили обставини. У нас не було вибору.
Я лишив її біля головного входу в народну лікарню.
Це була четверта чи п'ята ранку.
Бо було занадто холодно, щоб залишати її там на ніч.
Я лишив записку з її датою народження.
Лишив 300 юаней в одязі.
Більше нічого. Лише гроші в одязі.
Ось як це було.
Я почувався жахливо.
Мою рідну дитину забере хтось інший.
Неважливо, хлопчик це чи дівчинка — це моя дитина.
Ваша дружина знала, що ви хочете віддати дитину?
Вона знала, що я робитиму.
Вона плакала.
Не могла цього витримати.
Вона хотіла, щоб я повернув маля. Я сказав, що не знаю, хто її забрав.
Мамо, поріж цибулю.
Ось цю.
Поріж її на скибочки.
ЧЕН ЧАНҐІО ІМОВІРНА БІОЛОГІЧНА СЕСТРА ЛІЛІ
Хто навчив тебе готувати?
Я навчилася сама, коли була ще маленька.
Мама не готує.
Я можу попросити її лише про щось простеньке.
Ти працюєш у полі?
Працювала. Але більше ні.
У мене нічого не виходило. Це важка робота.
Коли ти дізналася, що в тебе була молодша сестричка?
Коли була в четвертому чи п'ятому класі.
Мама іноді розпитувала людей
про дітей, яких прийняли в інші сім'ї.
Вона всіх розпитувала.
Зараз вона менше про це говорить.
Мені пощастило вирости з батьками.
Я щасливиця.
Але в неї не було такого шансу, як у мене.
Я почуваюся винною.
Мої батьки так вирішили.
Але ми все одно сестри.
-Привіт. -Добрий вечір.
-Як ви? -Чудово.
Ми знайшли дещо дуже цікаве.
Мені подзвонив чоловік.
Він живе дуже близько до місця, де знайшли Лілі.
За десять хвилин звідти.
Його звуть Чен Муксін.
У нього шестеро дітей: троє синів і три доньки.
Я говорила з донькою цього чоловіка,
і вона схожа на тебе.
Тому я думаю, що вони можуть бути твоїми біологічними батьками.
Хочете подивитися знімки цього чоловіка і його сім'ї?
Я цього хочу?
Це твій вибір, люба.
Чому ти плачеш?
Не знаю.
Усе добре. Не хвилюйся.
Ми про це говорили відколи ти була маленькою.
Вони були дуже бідними
і в них не було вибору.
І це не через те, що вони тебе не любили
чи не турбувалися про тебе.
Може, наступного разу.
Добре.
Увесь процес удочеріння
дуже засмучує.
Вони обов'язково шкодуватимуть про втрачене.
Вислухай нас, Отче.
Бо ми молимося в ім'я Ісуса,
який панує над усім, у цей Великодній день,
коли ми вшановуємо порожню труну
і дар життя в тому, хто здолав смерть.
Царю небесний, дякуємо за дар твого сина.
Дякуємо за Великдень.
Боже, дякую тобі, що моя сім'я сьогодні зі мною,
і благослови їжу на нашому столі.
У Мойсея дві матері:
його біологічна матір і матір названа.
І іншій матері моєї доньки я дякую.
Ми ніколи не зустрінемося,
але ми разом народили, викохали і виростили цю дитину.
ПЕКІН
Дозвольте спитати,
де ви побачили цю рекламу?
Я побачила її в телефоні чоловіка.
Я віддала доньку у 2001 році.
Ми здали ще одну у 2003-му.
Ви пам'ятаєте, у неї були якісь особливості?
Я не звернула уваги.
Я подивилася лише на обличчя, і воно було чистим.
Думаю, вона може бути матір'ю Сейді, але я не певна.
Вона тримає крамницю одягу в Янчуні,
і вона сказала мені, що віддала трьох доньок.
Це немало.
Вітаю. Я Ліу Хао. Приємно познайомитися.
Я не хочу, щоб мене знімали.
Ми не зніматимемо вас.
Якщо сядете ззаду, ніхто вас не побачить.
Я знала, що це дівчинка.
Я не могла й думати про ще один аборт, тому й народила дитину.
-Ви народжували в лікарні? -Так. Я там знала лікаря.
Він сказав мені почекати, поки я не почну народжувати,
а потім він мені допоможе.
Бо якщо потрапиш до лікарні занадто рано,
лікарі з'ясують, що в тебе не перша дитина.
Коли в мене забрали доньку, я зомліла й упала на підлогу.
Не уявляю, де вона опинилася.
Я знаю, вона б не зрозуміла, не пробачила мені, якби я її знайшла.
Не була до мене доброю.
От скажіть мені.
Ви б мені пробачили?
Я запитую сама себе.
Мій тато, він і його матір не хотіли мене, коли я народилася.
Якщо захоче, то пробачить. Якщо ні, нехай.
Коли я почула, що вона пережила, я відчула, як це боляче.
І мені стало її шкода.
Вона схожа на мою маму.
Моя мама це пережила, розумієте?
Мій батько хотів її кинути, бо я не хлопчик.
ХУАЧЖОУ, ГУАНДУН
Я щойно повернулася в Хуачжоу, в якому народилася Хлої.
І я ходила до місця, де її знайшли.
Так, її знайшли на вулиці.
Це дуже людна вулиця. Вона називалася Мінджу-лю.
Мені пригадується,
що там люди доволі часто лишали дітей.
Це правда?
Гадаю, що доволі часто,
бо дітей завжди залишають у людних місцях,
сподіваючись, що дитину хтось побачить.
-Це там мене лишили? -Це ця вулиця.
Це так круто. Не круто, але все одно вражає.
Не очікувала, що це справжнє місто.
Це був мій перший вихід з дому.
Перше місце, у якому я коли-небудь була.
Як думаєш, де мене лишили? Тут, тут чи тут?
Не знаю.
Вітаю!
Ви сказали, що знаєте няньку Сейді?
Так.
Я побачила її фото в інтернеті. Я подруга няні.
Це неймовірно.
Вона працювала в притулку понад 20 років.
Ви можете дати мені її номер, щоб я з нею зв'язалася?
Ніхто ніколи не згадує про цих жінок, які дбали про тисячі дітей.
Вони наче війська, яких кидають першими,
бо це вони беруть на себе основну роботу з догляду за дитиною.
Коли ми були в Китаї, ми познайомилися з тітоньками Сейді.
Ми орендували фургон і поїхали в її притулок.
Це ряд за рядом, кімната за кімнатою з дітьми.
У кімнаті 20 діток,
і на кімнату одна няня.
Вочевидь, вони наповнювали пляшечки і проходилися рядом.
Скільки вдавалося висмоктати, стільки ти й отримував.
У Сейді залишилися сліди на кісточках і зап'ястках.
І я через це злилася. Хто на таке здатний?
І я з'ясувала, що в той час дитбудинки не опалювалися.
І їм зв'язували зап'ястки і накривали зверху ковдрами,
що вони не втрачали тепло.
Було так багато дітей і так мало тітоньок,
що вони робили все можливе.
І мені стало трохи соромно,
коли я зрозуміла, як важко вони працювали і як мало отримували.
Мені цікаво, наскільки вони могли зблизитися з дітьми,
бо ж дітей було так багато.
Я хотіла б знати, що вони відчували,
дивлячись на всіх цих дітей, знаючи… Розумієте?
Так, чи вони були близькі з кожною дитиною,
чи знали, що краще не прив'язуватися?
Я не розумію.
Як вони знатимуть, хто…
Так.
…чи пам'ятатимуть, хто ми?
ЯНЧУНЬ, ГУАНДУН
-Ви її пам'ятаєте? -Так, я піклувалася про неї.
Ось так вона зараз.
Вона доброго зросту?
-Так. Вона висока. -Так, це видно зі знімка.
ЛІ КСЮІН НЯНЬКА СЕЙДІ
У неї довге волосся, як в іноземок.
Так. Довге волосся.
У дитинстві ви думали про те, ким хочете стати?
Та ні.
У сільських людей нема мрій.
Я не вмію писати.
Кинула школу в другому класі.
Чому перестали ходити?
Ми були бідною багатодітною родиною.
Не було грошей.
Зараз життя набагато краще. Ми навіть викидаємо недоїдки.
То ви її пам'ятаєте.
Так, я багатьох пам'ятаю.
Вона була сухорлявою, коли тільки прибула.
Це був морозний день.
Перехожий знайшов її на тротуарі
і приніс до нас.
Я обережно годувала її на руках, наче власну дитину.
Я вигодувала її і мусила віддати.
Ми, няньки… Ми не безсердечні.
У мене щеміло серце, щоразу коли я когось віддавала.
Їх відправляли так далеко. Я собі думала: «Що з них виросте?»
ПЕКІН
Щойно прийшли результати ДНК.
На жаль, жодних збігів.
Я знала, що надії мало.
Я досі дуже розчарована.
Згідно з результатами ДНК, ця жінка не твоя біологічна матір.
Я вірю, що колись ви їх знайдете.
-Так, я теж так думаю. -Так.
Ці батьки — вони хочуть знати, що трапилося з їхніми дітьми.
Жінка, яка тримає магазин одягу.
-І… -Так, перукарка?
Так. Згідно з результатами ДНК
ця жінка не твоя біологічна матір.
Шкода, що я не поки що їх не знайшла.
Але я шукатиму далі,
далі робитиму дослідження, щоб знайти твоїх рідних батьків.
Я колись дивилася серіал «Труднощі асиміляції».
І я собі уявляла, що мої батьки схожі на персонажів серіалу.
Інколи я розігрую в голові різні сценарії, таку собі велику драматичну сцену.
Я часто так роблю.
І я кілька разів уявляла,
як зустрінуся з батьками в Китаї.
Було б добре, якби вони з'явилися.
Звісно, було б також добре виграти в лотерею,
але цього, мабуть, не трапиться.
ЯНЧУНЬ, ГУАНДУН
Я йду на зустріч із парою, яких я вважала батьками Сейді.
Вітаю.
Доброго ранку! Ви вже поснідали?
Думаю, важливо повідомити сім'ї особисто.
Вітаю! Рада вас бачити, пане Ксю.
Коли я була тут востаннє?
У жовтні.
Я тут, щоб показати вам результати тесту. Це ось.
Тут сказано, що ваш ДНК
не збігається з ДНК дівчини.
Можете подивитися.
Я не перестану шукати вашу доньку.
Оскільки ваші дані вже в лабораторії,
у майбутньому, якщо ваша донька зробить тест,
у вас буде збіг.
Усе гаразд. Ми не здамося.
Я знаю, вам важко, тітонько.
Я шукатиму далі.
-Привіт, як справи? -Добре. А в тебе як?
Досить добре. Ти готова до цього?
Знаєш… думаю, так.
Мабуть.
Упевнена, це все переверне догори дриґом.
Так, схоже на це.
Я їду рівно через тиждень!
Так, знаєте що?
Я вирішила зробити манікюр перед поїздкою в Китай,
тому що я роблю його з нагоди важливих подій, тому так.
Я знаю, як сказати «З Новим роком» по-китайськи. Це буде «Xīnnián kuàilè».
Овва.
Це буде весело.
Кумедно, ми ніколи не зустрічалися в реальному житті.
Ми знаємо одна одну,
але зустрінемося віч-на-віч уперше.
Це якось дивно.
Я не знаю, у якому ми номері. Гаразд.
-О боже, привіт! -Привіт!
Боже, пробач.
Я збиралася зачинитися і нікого не впускати, тому…
-Де… -Тут немає 2403.
-Може, там? -Так, є.
-Боже мій! Привіт! -Привіт!
-Як ти? -Привіт.
Добре.
-Так. -Як ти долетіла?
-Добре. -О котрій ви вчора прибули?
Десь о 22:30?
-Привіт, Сейді! -Привіт! Рада нарешті познайомитися.
Так. Нарешті зустрітися віч-на-віч.
Знаю!
Яка на смак карамбола?
-Хочеш узяти мою? -Так.
-Нічого собі, це воно? Збожеволіти. -Так, дивіться. Це воно.
Це наше перше спільне святкування Різдва й Хануки
з кузинами.
-Сюди! -Гаразд, давайте…
Лілі!
Розбий яйце об голову Хай жовток стече
Розбий яйце об голову Хай жовток…
З днем народження!
Тут так багато східців!
Я вас обжену!
-Як треба кланятися? -Ось так.
У мене нема хлопця. Є просто друг хлопець.
Він мене тримає у френдзоні, тож…
-Він тебе тримає. -Ага.
Він часом підходить до мене і каже: «Давай просто будемо друзями».
І я така: «Ну, гаразд».
-А ти, Лілі? -Нікого.
Хлої?
У мене немає ніякого хлопця.
Що це означає?
Що вона сказала?
Вона сказала: «У мене немає ніякого хлопця».
Тебе знайшли на Мосту Два.
А де знайшли мене? У Хуачжоу?
У Хуачжоу.
-А де її? -Хіба мене знайшли не в…
Ні, вона була в тому ж дитячому будинку.
Дивіться, який костюмчик.
-Хто це? Це Хлої. -Це я.
-Так. -Така гарненька.
О боже, Хлої! Ти тут така схожа на Джеймса Чарльза!
-Чекайте, це її реклама? -О ні! Це що, моє фото?
Це так смішно.
Так, дивлячись на ці знімки, я б сама не захотіла себе повертати.
Боже мій!
Ти можеш зробити нову рекламу?
Боже мій!
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
-Обожнюю їх. Такі м'якенькі. -Гарні.
-Це мій? -Ви бачили… Європа…
-Дякую! -Такі гарні!
-Це так мило! -Боже мій.
О господи.
-Сьогодні важливий день. -Так, важливий.
Ти готова?
Гадаю, так. Я знаю, сьогоднішній день буде дуже емоційним.
-Сейді, як ти почуваєшся? -Трохи нервуюся.
Це через зустріч з нянею, тому так.
Дякую.
Перебування тут уже викликає багато емоцій.
Усе склалося зовсім не так, як я думала, коли отримала Сейді.
Ми не та сім'я, яку я хотіла їй дати.
І потім, мене турбує, чи я дала їй те життя, яке пообіцяла.
Попри все, я не думаю, що матір хотіла б, що вона жила в розлученій сім'ї.
Розумієте?
Мені здається, матір має хвилюватися, що з нею. Чи щаслива вона.
Яка вона на вигляд? Що любить їсти?
Добре. Я впораюся.
ЯНЧУНСЬКИЙ ПРИТУЛОК
Тут щось змінилося?
-Ви… Який… -Це… Ні, нічого не змінилося.
Сейді була в цьому білому будинку.
Він тут був із самого початку.
О, це няня!
Вітаю!
-Няню Лі. -Це ви?
Няня Лі. Так, чекай.
Це я. Я спочатку не зрозуміла.
Так, вона каже, це було дуже давно, але вона побачила рекламу
і цей знімок, і вона впізнає: «Це я, а це ти».
Так, вона тебе тримає.
Спочатку я прала підгузки.
Потім піклувалася про малят з 2001 до 2005 року.
Коли Сейді потрапила в притулок?
На початку грудня.
На ній не було гарного одягу, як на решті діток.
Вона важила не більше двох з половиною кілограмів.
Вона знала все це про мене.
Так, вона була в моєму житті.
Це якесь геть інше минуле.
Хоча вона не моя донька, я ростила її, поки її не вдочерили.
Ти така мила.
Шкода, що ти не можеш знайти маму.
Будь ласка, пильнуйте для нас.
Раптом щось з'ясується, дзвоніть.
Сейді колись жила тут, так?
Так, у цій кімнаті.
Ліжечка йшли сюди, довкола, а потім усередину.
Скільки дітей було в кімнаті? Ви пам'ятаєте? Коли ви були тут…
-Лише в цій кімнаті принаймні 12. Так. -Принаймні 12?
Можна потримати?
-Добре. -Голова, Сейді.
Тримай голову вище.
Руку треба тримати під головою. Ось так.
Не можу повірити, що я тут була, чесно.
Усі кажуть, що це моя домівка,
але я цього взагалі не пам'ятаю.
Так, просто не віриться, що я була однією з цих діток.
Я наче переглядаю кіно,
а потім така: «Чекайте, ні, це насправді».
Можна збожеволіти від думки, що мене лишили на цій вулиці,
а потім повернули назад через 16 років, і ось ми де.
Па-па!
Бувайте!
Нам сказали, що її лишили в коробці, картонній коробці.
Не знаю, чи тоді тут були ці кущі.
Бо ми стояли… Це було біля цього дерева.
-Біля якого? Цього? -Це дерево.
-Так. -Там знайшли Сейді.
Біля цього дерева, у коробці.
Хто б з батьків не лишив її, він, імовірно, дивився і чекав.
Просто… Розумієте, про що я? Вони…
Бо тебе знайшли рано вранці, перед 7:00.
Ще до метушні,
але тебе лишили тут, щоб коли з'являться люди,
тебе відразу знайшли.
Щоб ти не замерзла і… Здається, тебе загорнули в пальто.
-Так. -У дорослий дощовик абощо.
Ми стільки всього побачили за один день.
Коли я була в четвертому класі,
у мене була пляшка, і я писала записочки про мої почуття,
і засувала їх туди.
Поки одного дня не вирішила, що готова її розбити.
Так я дала цьому раду.
Я буквально й метафорично закупорювала свої емоції.
Просто не знаю, як тепер дати цьому раду.
Ми їдемо в притулок Хуачжоу,
з якого Лілі і Хлої.
І ми зустрінемося там з нянею Хлої.
Вона нам там усе покаже.
Так.
МІСЬКИЙ ПРИТУЛОК ХУАЧЖОУ
Дуже дякуємо, що привезли стільки подарунків для дітей.
ЛІ ЛАН НЯНЯ ХЛОЇ/ДИРЕКТОРКА ПРИТУЛКУ
Лі Лан неймовірна.
Вона була моєю доглядачкою перші півтора року життя.
Привіт, крихітко.
І вона до сьогодні там працює.
Дітки живуть тут.
Вітаю всіх.
Привітайся із сестрами.
Вона навчалася в медучилищі щовихідні,
а протягом тижня працювала нянею.
А тепер вона директорка притулку.
Я здивувалася, що Лі Лан мене пам'ятає,
бо їй довелося дбати про стількох дітей,
і вона досі доглядає за малюками.
Не знаю, як це все можна запам'ятати.
За скількома дітьми ви тоді наглядали?
Після 2001 року був піковий час. Понад 200 дітей.
Умови в притулку були не найкращі.
У нас було лише дві медсестри і не було лікаря.
А діток багато.
Ми не мали змоги відвозити їх до лікарні, коли вони хворіли.
Не було лікаря, тому ніхто не міг виписати ліки.
І я пішла в медучилище у 2002 році.
Вона мене вакцинувала.
Я зробила їй цей укол. Я робила його всім дітям.
-Я часто плакала? -Ні.
Правда?
Вона заплакала лише тоді, коли я зробила укол. Зазвичай ні.
Вона була товариська і жвава дитина.
Коли Хлої тільки прибула в притулок, скільки їй було?
Ми думаємо, вона народилася в той день.
Хто її сюди приніс?
Хтось із поліцейського відділку.
Чому ти плачеш, дитино?
Це важко.
Хочеш, я тебе обійму?
Вона тоді заміняла мені матір.
Це було…
Дуже приємно знати, що вона мене любила
і дбала про мене
із сотень дітей у притулку тож…
Це мене просто приголомшує.
Вона дбала про мене,
і я не уявляю, як це…
Не знаю.
Лілі тут?
Усе гаразд, маленька.
Я рада, що переживаю це із Сейді й Лілі,
бо ми є одна в одної.
Я їх знаю недовго,
але просто… Не знаю.
Це якось самовільно. Ти просто знаєш, що вони тебе розуміють.
Тобі не треба їм нічого пояснювати.
Усе добре.
Ось так.
Ян Муді!
Її звати Ян Муді.
-Ян Муді? -Ян Муді.
Няня Ян.
Привіт!
Привіт, тітонько.
-Це Лілі. -Впізнаю її.
-Ви її впізнаєте? -Так.
Це її мама.
ЯН МУДІ НЯНЬКА ЛІЛІ
Ви можете сказати, як довго Лілі жила тут?
Я ростила її до самого вдочеріння.
Коли дітей було забагато,
ми ростили їх удома, доки хтось не забере.
Скільки діток тут жило?
Інколи більше десяти, інколи кілька.
Ти жила в цій кімнаті.
Вона каже, ти жила в цій кімнаті.
-Цій? -Ти була в цій кімнаті.
Ти була тут.
Вона була пустункою. Трохи бешкетна.
Моя бабця часто
її лоскотала й називала пиріжечком.
Її бабуся кепкувала з тебе,
постійно з тобою жартувала.
У тебе велике кругле обличчя. І твоє ім'я Мей-Бао, так?
Але по-китайські це звучить як «Miànbāo», що означає «хліб».
І вона казала: «Який великий коржик», — коли ти плакала.
Вона… Її бабуся…
Що ви відчували, коли довелося попрощатися з Мей-Бао?
Я засмутилася, бо вона плакала.
Коли я віддала її в мамині руки, вона дуже плакала.
Я дбала про неї і полюбила її.
Мей-Бао з мамою привезли вам ось це.
Дуже дякую.
Тітонько, відкрийте, будь ласка, і подивіться, що там.
Можете мені допомогти?
-Вибачте. -Можна?
Це річ мені дуже дорога.
І я хотіла, щоб вона була у вас.
Ця річ їй дуже дорога.
Ясно. Я весь час його носитиму.
Вона носитиме його щодня.
Завжди.
Я дуже вам вдячна за те, що так добре про неї дбали.
І за те, що віддали її мені,
бо вона моя радість.
Я вдячна її мамі, що виховала таку прекрасну дівчину.
Вона також вам дякує, що ви дбаєте…
Ви дбаєте про неї і робите…
Вона тепер така чудова дівчина. Така доросла.
Я помітила, що в неї сльози в очах. І тоді я розчулилася.
Бо це свідчить, що я їй була небайдужа.
І я знаю, що це правда.
Тож…
Один, два, три.
Перші місяці мого життя були загадкою.
Приїзд сюди дуже мені допоміг.
Дякую.
Ми їдемо в поселення Янмей.
Тебе знайшли в будинку міської адміністрації.
Тому ми підемо спершу туди і там погуляємо.
І є сім'я, яка могла бути твоєю.
Я піду туди й повідомлю їм результати.
-Що збігу немає. -Добре.
Ця сім'я дуже хотіла знайти свою дитину,
і сестра, дівчина, з якою я говорила,
справді хоче знайти свою сестру,
ця дівчина.
Хочеш піти зі мною?
Якщо не хочеш, можеш не йти, але…
Не знаю. Це непросте питання.
Так.
Не знаю. Правда. Я не знаю.
Ось що я скажу.
Я думаю, що ця сім'я буде дуже рада зустрітися з усіма нами,
і особливо з тобою,
бо хоча ти не їхня біологічна донька,
ти не будеш їм чужою, бо всі наші сім'ї
пережили те ж саме,
і на них тиснуло суспільство,
щоб вони віддавали дочок. І хоча ти не їхня донька,
для них це буде зустріч з людиною, яка знає другу половину їхньої історії.
Так.
Ми підемо.
-Але вони підуть зі мною, так? -Так, ми підемо. Ми будемо з тобою.
Чекайте, це в цьому будинку?
Це будівля адміністрації.
Тебе лишили на сходах біля входу в будинок.
Чени живуть прямо тут. Я піду туди першою і поговорю з ними.
Вітаю!
Ти тут готуєш, Чанґіо? Так давно тебе не бачила!
Нащо так багато їжі?
У нас сьогодні буде понад 20 людей.
-Сьогодні прийдуть робітники? -Так.
Пане Чен!
Я хочу показати вам звіт.
-Сідайте. -Я постою.
Виявилося, ваші ДНК не збігаються.
Вони не збігаються, так?
Чанґіо?
Згідно з результатами тесту, ваші ДНК не збігаються.
Не збігаються?
Лілі не твоя молодша сестра.
Це не вона, так?
Я вірю, ви знайдете її в майбутньому.
Хоча не знаю коли, але гадаю, шанс є.
Бо з розвитком технологій
ДНК-тести ставатимуть усе доступнішими.
Я не хочу багато про це думати. Нічого не вдієш.
Що є, то є.
Однак Лілі з кузинами сьогодні тут.
-Я хотіла запитати, чи ви… -Тоді нумо знайомитися.
Вона також думає, що її сюди привела доля.
-Ми не проти познайомитися. -Гаразд.
Я піду їй скажу.
Яке гарненьке маля.
Гарнюлька.
-Лілі. -Я впізнаю її.
Привіт. Це пан Чен.
Привіт!
Донька пана Чена.
Ви справді схожі.
Вона схожа на мене?
Трішки.
Привітик.
Вона хоче дати тобі меду.
-Дякую. -Якщо хочеш, я дам більше.
На вигляд хороший.
Приїзди в Китай коли завгодно!
Це дружина пана Чена, мама.
Схожа на мою доньку, як було видно зі знімка.
У неї очі, як у мене, так? Її очі.
Але це не вона. Нічого не вдієш.
У мене купа друзів всиновила дітей у Китаї,
і всі їх дуже люблять, батьки їх обожнюють.
Я сподіваюся, вона одна з них. Але маємо, що маємо.
Мої слова нічого не змінять, так?
Нам треба йти, пане Чен.
-Добре. -Дякую, пані Чен.
Дуже вам вдячний.
Бувайте.
Бувайте, Чен.
Па-па!
Па-па.
Він засмутився.
У нього були вологі очі.
Так, було видно, що він тримається, бо він чоловік.
Йому не можна плакати.
Зустріч з паном Ченом, якщо чесно, була найважчою справою в моєму житті.
Він був таким сумним.
Що не було збігу.
Але я рада, що зробила це.
Я краще почала розуміти рідних батьків.
Бачити їхніми очима.
Жодні батьки не захочуть віддати власну дитину.
І…
Я б сказала, що це допомогло.
Я побачила, як сильно ця сім'я хотіла знайти їхню дитину,
і які вони були пригнічені, що її не знайшли.
Я сподіваюся, що мої рідні батьки шукають мене, як ця сім'я.
Гадаю, що це був неймовірний досвід для всіх.
Думаю, усі заслуговують на те, щоб знати, що батьки їх дуже любили
і їм було нестерпно боляче віддавати їх…
ПЕКІН
Ми ще навіть не дійшли до муру! Лише підходимо.
Спробуймо йти синхронно.
-Готова? Права, ліва. -Одночасно.
Права, ліва.
Звідки в Хлої стільки енергії?
Ходи сюди! Тут так гарно!
-Запости щось. -Так.
Тут так гарно.
Я так вами пишаюся.
Ви молодці.
Так.
Треба бути дуже сміливим, щоб повернутися, аби дізнатися свою історію.
Я знаю, як це важко.
Так. Дякую, Ліу.
Дякуємо.
Дякую.
Сейді, це ти вперше бачиш сніг?
-Якщо чесно, так! -Я так і думала.
ОКЛАГОМА-СІТІ, ОКЛАГОМА
ВІТАЄМО ВДОМА, ЛІЛІ
ФЕНІКС, АРИЗОНА
Починається заняття.
Якої ти національності?
Я китаянка.
У моїй сім'ї чотири людини.
Мій тато — бізнесмен.
Мама не працює.
Моя сестра вчиться в коледжі.
Добре. Чудово.
НАШВІЛЛ, ТЕННЕССІ
Треба зробити з 54-ї до 58-ї «Б».
Не пам'ятаю, де зупинилася.
Сейді Менґелсдорф.
Есе для поглибленого курсу англійської літератури й письма.
Коли мені було вісім,
пам'ятаю, як уперше подивилася «Заплутану історію».
У фільмі дитину розлучили з батьками в малому віці.
А в кінці вона щасливо возз'єднується
зі своєю давно втраченою родиною.
Як і всі люди,
ми сподіваємося на казкове закінчення, яке бачимо у фільмах.
А потім я зрозуміла.
Я шукала не ту сім'ю.
Сім'я — це люди, які докладають зусиль, щоб бути поруч.
-Привіт! Господи, не бачила вас… -Привіт!
Вони знають, люблять і приймають мене такою, якою я є.
Тому, мабуть, краще, щоб деякі речі залишалися казками.
Я фарбую волосся в різні кольори.
Воно знову було рожеве,
але коли я його помила,
колір потьмянів, і тепер воно, здається, рудувате!
ГУАНДУН
Вітаю, тітонько.
Ось звіт.
Він напевне негативний.
Де моє ім'я?
Ваше ім'я тут.
Дивіться.
Написано: «Збіг».
Цей збіг не із Сейді, а з іншою дівчиною, народженою у 2000 році.
Її звати Аманда Філліпс.
Вона схожа на мене?
Гадаю, так.
Вона говорить англійською.
Прошу?
Вона говорить англійською.
Я не знаю англійської.
Привіт! Так, вітаю. Я Ліу Хао.
-Вітаю! -Добрий вечір.
Одна з жінок, які пройшли тест, виявилася твоєю рідною матір'ю.
-Добре. -Овва.
Гаразд!
Я розумію, у тебе можуть бути тисячі питань.
У неї були тільки доньки? Усі дівчатка? Ви знаєте, скільки їм років?
Другій 23, а першій…
Переклад субтитрів: Людмила Речич