Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SKORO PRAVDIVÝ PŘÍBĚH ZALOŽENÝ NA LŽI
Pokud jde o prarodiče,
historka o jejich seznámení je vždycky půvabným příběhem o vytrvalosti.
Zeptáte se babičky: „Jak jste se seznámili?“
Pokaždé to je: „Nejdřív se mi nelíbil,
ale pořád za mnou chodil, a teď jsme spolu.“
A nikdo se babičky nezeptá: „Proč se ti děda nelíbil?“
Řekla by: „Něco ti povím, měla jsem z něj fakt husinu.
Pořád na mě čučel a olizoval si rty.
Nelíbilo se mi to. Byla jsem z něj nesvá.
Ale můj pravý manžel padl ve válce a tvůj děda za mnou furt chodil.
A devět měsíců nato se narodil tvůj strejda Ted.“
V ženském mozku je spínač: „Asi mě miluje, když mě furt otravuje.
Jako malou mě tahal za vlasy, takže mě miluje.“
Opačně to neplatí.
Ženská takhle nazaboduje.
Holka ihned dostane nálepku „magor“.
Napíšete chlapovi dvakrát a hned: „Klídek, ty stíhačko!
Psychopatka, ty vole.“
Psychopat, ty vole.
NETFLIX UVÁDÍ
Charlestone, jsme tu!
Jo!
Na předměstí Dallasu se tomu říká fronta na sýr.
Prdla jsem si.
Co je? Povolení vymáčknout…
Kolik hodin už točíme?
Zlato, panáky.
Díky.
Jo!
Trojka vodorovně. Číselná předpona…
Lidi, uhněte prosím.
Jsem tu na týden.
V Syracuse je pěkná kosa.
Říkals, že dostuduješ práva, a nic, Jacku.
Říkals, že si založíš firmu, Jacku, a zase nic.
Ráno jsi ani nedomyl nádobí, Jacku.
- Jako by jsi byla chytřejší než já! - „Bys“. A jsem.
To bylo skvělý. Díky.
Čemu se smějete?
Mělo by to jít rychlejš po sobě.
„Nedostudovals práva, nezaložil firmu, ani jsi nedomyl nádobí.“
Pravidlo tří, jedno za druhým.
A „Jacku“ se opakuje snad stokrát. Není to překlep?
Ten vtip je v pořádku.
Velkorysé pojetí pojmu „vtip“.
Děláte stand-up, že? S hraním začínáte?
Ne.
Možná jste na to trochu stará. Má jí být 35.
Mně je 34, takže…
Jejda.
V pohodě.
- Díky za účast. - Jo.
- Jasně… - Díky.
- Díky moc. - Díky.
Díky.
- Hele, něco mě napadlo. - Jo?
Co ten vtip změnit tak, jak říkala?
Dobře. Od tebe se mi to líbí. Ona byla drzá, ale máš pravdu.
- Díky. - Díky.
Panebože! Andreo!
- Ahoj, Serreno. - Čau.
- Ahoj. - Zněla jsi fakt skvěle.
- Držím palce. - Dík.
Obejmi mě. Hrozně ráda tě vidím.
- Pytlíkuješ to tady v televizi? - Bože.
Znáte tu holku,
kterou nechcete potkat, když je vám nejhůř?
A tak, chápeš? Bla, bla.
Serrena Halsteadová, moje favoritka!
- Čau! - Nashle.
Se Serrenou jsme přijely do LA zároveň.
Když jsem začala se stand-upem, prorazila jako herečka.
Ta holka hrála naprosto ve všem.
Když ji slyším mluvit, urvala bych si uši.
Tvoje děcka na instáči? Sladký!
- Dík. - A ty v tom oblečku? Hashtag sen.
A vím, že není hezký, když se ženy navzájem soudí,
ale co, děláme to všechny.
Sexy sousedka?
Já nejsem dokonalá a ona je otravná,
ale tenhle příběh není o ní.
Byla jsem hrozná, Margot. Televize mi zaplatila letenku.
Do první třídy, na pětiminutový konkurz.
A já to podělala. V letadle sežeru všechno, co mi dají.
Hodím do sebe hektolitr džusu a spláchnu to kilem sušenek.
A víš, co je nejlepší?
Musela jsem čekat 45 minut,
protože ženská přede mnou ztratila palubní lístek.
Dokázala ho ztratit mezi odbavením a detektorem.
Mám radu: stáhni si appku.
Nebo si vem kabelku na zámek,
nebo ledvinku, nebo seď doma.
Nebo nejlíp: Když zdržuješ na letišti, jsi terorista.
Slečno! Něco vám upadlo.
Tak to je pokořující.
Pokud mám začít od začátku, řeknu upřímně,
že za mě to nebyla láska na první pohled.
Vypadal jako vedoucí v pánské konfekci.
Díky!
Sakra.
Co? Ne, upadly mi… kalhoty.
Výzva k nástupu pro cestující letu 1212 do Los Angeles.
- Promiňte. Můžu poprosit… - Ne, už jste měla tři džusy.
To stačí.
Bože.
Zdravím.
„Upravený v měřítku podle závažnosti…“
Zdravím.
Proporční.
Počkat, ne. Počkat, jo.
- Rasp-berry, péčko. Skryté P. - Skryté P.
Skryté P.
Já jsem Dennis.
Já Andrea.
- Ahoj. - Ahoj, Andreo. Těší mě.
Jo. Teda „nápodobně“. Tak se má odpovídat.
Taky mě těší. A díky za palubní lístek.
Který blb ztratí palubní lístek minutu poté, co ho dostal. Ironie osudu.
Letiště lidem nesvědčí. Probouzí v nich to nejhorší.
Moje „nejhorší“ leží na castingové pásce někde na Manhattanu.
Ty jsi ta komička, ne? Andrea Singerová.
- Autogramy nedávám. - Já tě viděl. Super.
Pardon. Mám hroznou náladu.
Mám za sebou nejhorší konkurz v životě a přijdu si jak nula.
Víš, kariéra v šoubyznysu je extrémně náročná, Andreo.
- Ano, Dennisi, vím. - Měla bys být hrdá.
Poměr samozvaných bavičů vůči těm, co se tím uživí,
je podle mě neuvěřitelně disproporční.
Zase ta proporčnost.
Na tom něco je.
A co děláš ty?
Hedge fondy.
Baví tě to?
Je to jako hraní. Lidi ti musí věřit, abys prodala roli.
Mně musí lidi věřit, že zhodnotím jejich peníze.
- A umíš to? - Podle toho, kolik toho vypiju.
Ne, když umíš mluvit a máš dobré školy, většina lidí ti peníze svěří.
Co? To není možné.
To jsou důvody, proč někomu nevěřit. Já ti nevěřím.
Skvělá volba. Komediální instinkt ti posloužil.
Omluv mě.
Haló.
Většinou se s lidmi v letadle nebavím, ale působil mile,
normálně, jako účetní, co má rád misionářskou polohu.
Tak zatím. Ahoj. Miluju tě.
- Moje přítelkyně Cassandra. Modelka. - Pěkně jsi to tam vpašoval.
Volala, že se neuvidíme, protože jí posunuli focení.
- Už zase. - To nesnáším.
- Něco k pití? - Čistou whisky.
Jestli máte Blue Label. Pokud ne, tak taky, ale neříkejte mi to.
- Andreo? - Cranapple. Džus.
Jistě.
Nepiješ před pátou? Ty jsi teda komička.
- Takže máš manžela nebo přítele? - Ty jo. Bez oslího můstku.
Mám někoho, kdo mě má vyzvednout na letišti.
Uvidíme, jestli si Cayden udělá čas.
Cayden? Zní jako zábavný společník.
Jo, jako důstojný protivník modelky jménem Cassandra.
To je fér.
- Kdy máš další vystoupení? - Dneska v The Comedy Store.
Kruciš, dneska večer?
Mám akci absolventů Yaleu.
- Co je to Yale? - Yale je prestižní škola…
Dělám si srandu.
Vím, co je Yale. Chodil tam bratránek, Brett Korchran.
- Jste stejného věku. Neznáš ho? - Něco mi to říká.
Je to velká škola.
Navíc jsem většinu času trávil golfem a pitím, takže…
- Prosím. - Díky moc.
- A to je pro vás. - Ty jo, celá!
Fajn. Tak kde jsme skončili s tou křížovkou?
Dobře.
Je těžký potkat normálního chlapa.
Už tak mě označují za příliš silnou.
Ale proč? Co je na mě silného?
Že jdu po ulici a nesložím se k zemi?
Nestylizuju se na Instagramu do křehotinky?
Nehledám životní rady v horoskopu? Proto se mě bojí?
Bojím!
Jde ze mě strach?
Co vás děsí víc?
Já, nebo představa, že si budete muset ostříhat tu svou deku?
Děsí vás to?
„Ale pak mě uvidí. Budu zranitelný.“
Vítejte ve světě žen, ať dělají cokoli.
ANDREA SINGEROVÁ 21:00
SERRENA HALSTEADOVÁ SEXY SOUSEDKA
V KINECH OD 4. ČERVENCE
Kam se dneska poděla tvoje energie?
Máš v klubu lovit kontakty a oblejzat spisovatele,
ne se u mě v baru tvářit jak kyselá prdel.
Nechci „lovit kontakty“. Mám ráda tebe. A tvůj bar.
Ráda fňukám u tebe na baru.
- Na, Andreo. To je na mě. - Dík.
Je tak sexy, až je mi z toho zle.
- Štve mě. Vyhodím ho. - Když říkáš.
Musíš změnit svůj styl fungování.
Přestaň se ke všemu stavět tak nakvašeně.
Víš, čeho si na tobě odjakživa vážím?
Nejsi posedlá manželstvím.
Bylo ti ukradený, žes do 35 nedosáhla všech svých cílů.
Páni, ten kompliment začal skvěle a…
Říkám, že jsi v pohodě.
Taky říkáš, že mi je 35.
- No? - Je mi 34.
Jo? Vypadáš na pětatřicítku.
Nakvašenou 35.
- Polkni to. - Nikdy nelžu.
- Mluvíš pravdu, protože jsi opilá. - Potvrzuji.
Díky, kapitáne. Nebo jakou máš hodnost.
Kontradmirále. Jsi boží. Jdu na scénu.
A to tam ani nebyli.
Díky všem, můj čas vypršel. Hezký večer.
Ahoj.
- Promiň. Jsem na to od žen zvyklý. - Ne, promiň…
- Dennis. - Dennis z letadla. Samozřejmě.
- Přišels. - Pozvalas mě.
- Já… Jo. - Jasně.
Zvu spoustu lidí, málokdy přijdou.
- Ráda tě vidím. - Taky.
- Ahoj. - Vítej.
- Je tu i tvoje přítelkyně? - Protáhlo se jí focení.
Prý se pak staví na drink. Můžu tě zatím na něco pozvat?
- Tak jo, proč ne. V Margot’s na Sunsetu. - Bezva.
Jak se má Cayden?
- Chodím s tolika Caydeny, buď konkrétní. - Dobře…
Andreo, představ si,
Giles na něj hodil balík peněz.
A prej: „Čert to vem. Beru obojí.“
Hele, ne, to není možný.
Tak mě přítelkyně definitivně zazdila. Super.
Vážně? Mohla dát vědět před hodinou.
Na to, ať máme všechno a ještě víc!
Tak jo.
- Dobře? Na zdraví. - Divný přípitek.
- Pane jo, máte Breug. Působivé. - Pozorný.
Poslední společné Vánoce s tátou jsme oslavili prohlídkou palírny Jameson.
Jejky, to je smutné.
Jo…
Andrea říkala, že děláš v hedge fondech. Sama trochu fušuju do akcií.
Dostala jsem tip, že One World Communications…
To nechceš. Má všechny znaky úspěšné firmy,
ale upisovatelé jsou lumpové. Je to jenom na efekt.
Něco na něm bylo, byl okouzlující.
Ještě jsem nikoho neviděla se chovat zároveň důležitě a skromně.
Taky byl do jisté míry funkční alkoholik.
Můžu ti ale poslat pár nápadů, co zvažujeme s kolegy.
- Určitě? - Asi…
- Asi jo. - Dobře.
- Určitě. - Prý určitě.
- Kde bydlíš? - Zrovna teď něco kupuju.
V Beverly Hills.
To je super.
- Můj billboard na nervy. - Tenhle?
Jo, je to… nejlepší billboard.
Je to uprostřed Hollywoodu a je rovnoběžně s ulicí.
Vidíš ho, ať jedeš kamkoli.
Když máš tenhle billboard, každý ví, kdo jsi.
- Já ho získám. - Úplně to vidím.
Jsem vždycky na špatné straně ulice já, nebo oni?
- Pochybuju, že ty. - Fajn, tak dobrou.
Vyřiď Cassandře, že prošvihla opilecký večer.
- Provedu. - Dobrou.
Tak jo.
- Dobrou! - Taky.
Co tohle?
Cassandru jsem nikdy nepotkala. Přestal o ní mluvit.
Asi jí měl plné zuby, nebo ho nechala
a nechtěl o tom mluvit. Tak jsme se vídali častěji.
Konečně jsem měla někoho kromě Margot, s kým jsem mohla být sama sebou.
Na přátelství, co zraje jako whiska!
Slušný.
Na zdraví!
Nepodobal se jiným chlapům v LA.
Byl elegantnější, rafinovanější a netuctový,
skoro exotický, jestli může být běloch exotický.
Jo! Ty jsou skvělé.
Jsem komička, takže mám divný režim.
Málokdo má čas tak sporadicky jako já.
A on měl se mnou svatou trpělivost.
„Dobrej chlap se srdcem na pravém místě, chápeš?“
Možná mi Margot tentokrát radila dobře. Možná musím začít fungovat jinak.
Čím víc jsem byla s Dennisem, tím líp mi bylo. A byli jsme spolu pořád.
A celou tu dobu jsem byla tady.
- Jsi Australanka nebo Britka? - Ne.
A taky tu píšou, že máš být milá, typu Serrena Halsteadová.
Tak ať tu roli dají jí.
Spolu jsme se vždycky bavili.
Užívali jsme si to.
Ale říct, že mě fyzicky nepřitahoval,
je slabé slovo.
Ne že by byl přímo ošklivý.
Měl jistý šarm, když byl oblečený.
Abyste to pochopili. Jak to říct hezky? Byl vysoký a nebyl ani z formy, ani fit.
Prostě nevypadal úžasně.
To může znít drsně,
ale muži soudí ženy podle stejných měřítek neustále.
Na Dennisovi se mi líbil… Dennis.
Nic jsme spolu neměli. Byli jsme kamarádi. Jen kamarádi.
O čem to je?
- Přijde ti to hrozný. - Ne, jen se to snažím pochopit.
Tak jo, je to o kadetce. Je to člověk,
ale lží se dostane do mimozemské akademie, kde je nakonec nejlepší ze všech.
Takže je to příběh outsidera v cizím prostředí.
Taky jsem bojovala ve vesmíru.
Proto ten zpomalený pohyb. To dává smysl.
Jmenuje se to Kosmická kadetka.
Takže to někdo napsal a prodal někomu, kdo ten nápad ocenil?
Jo, koupili 30 dílů.
- Ty jo! - Vím, je to blbost, ale fakt to chci.
Byl by to naprostý zlom.
Kvůli natáčení bych jela na pět měsíců do Vancouveru.
Opustila bych rutinu turné a byla mezi dalšími herci,
tvořila něco konkrétního.
Nebyla bych tak sama. Bylo by to úžasný.
Můžem naposled? Nezdržím tě celou noc.
Jo, stejně tak dlouho nemůžu. Mám rande.
To je skvělý. Super. Já taky.
Tak ať můžeš jít. Ještě jednou.
A upřímně, Dennisi, díky. Díky, že to děláš.
Jistěže. Tak jedeme podruhé.
Těžká otázka.
Je v pořádku trávit čas s chlapem,
i když víte, že s ním nechcete spát?
- Ne! - Ne!
- Přijde vám to špatné.
Ale slyším samý chlapy. „Mám ho jako šutr. Co mám dělat?“
Jedna holka vzadu ustrašeně říká: „Je to v pořádku.“
Je to v pořádku.
Stejně tak jde spousta chlapů s holkou na rande,
aniž by si ji chtěli vzít. „Že plýtvám tvým časem?“
Ale jestli jste si to ujasnili, upřímně si řekli:
„Nechci tě vidět nahýho a nemám chuť,“
a pořád s vámi chce trávit čas?
Jsme dospělí, ne?
Pokud jste upřímní, je to fér.
Pak se jednou děsně zlejete a za nic neručíte. „Trochu se pomazlíme.“
Ukáže se, že skvěle líbá, ale pořád máte dilema.
Dík, udělala jsem dojem na prvním rande.
Na ničem jiném mi nezáleželo, ani na tom hrozném publiku.
Máme rezervaci na večeři. Co vy?
Jdeme do restaurace nějakého kamaráda. Koupil to?
Na srazu absolventů Yaleu nás jeden z investorů prosil, ať přijdem.
Musíme jít. Je to jeho kámoš.
- Au! - Hej!
- Tys byla na pódiu. - Jo.
Celkem vtipný. Na holku!
A je to tady. Pán umí citovat Reddit.
- Díky, žes přišel. - Vodprejskni.
- Jdem. - Jseš drsná.
- Tak mě donuť, drsňačko. - Problém, pane?
- Brzy bude. - Víš co?
Máš kluka a teď si přijdeš vtipná.
- Není to můj kluk. Naser si. - Naser?
Chceš na férovku? Chceš, do hajzlu?
- Margot! Dost. - Miluju rvačky!
- Nevěříš, že mám černej pásek? - To nebylo dobrý.
Bože, to je pokaždý.
- Snědla jsem všechno. - Dáte si ještě něco?
- Ne, skončili jsme, prosím účet. - Jistě.
- Já si to nechám, jsem žrout. - V pořádku.
Mrzí mě, co se stalo.
Lidi jdou na baviče, ožerou se a zapomenou na vychování,
nebo že jsem člověk.
Chci, abychom byli pár.
- Dennisi… - Přemýšlel jsem o tom.
Myslím, že tě skvěle doplňuju.
Nebudu se vídat s nikým jiným, ty taky přestaň a buď jen se mnou.
- Sepsal jsem plusy a minusy. - Udělal sis tabulku?
- No a? - Já to takhle nevidím.
- Zatím. - Vůbec.
Znám tě líp než ty.
Nevzdám se tě jen proto, že nechápeš, že jsem pro tebe ideální.
Nebudeš za mě rozhodovat, jako bys byl chytřejší než já…
- „By jsi“. - „Bys“ byl chytřejší než já…
A to nejsi. Ne vždycky.
Možná ne, ale jsem kvalitnější než tví ostatní chlapi.
Ten poslední ani nepřišel ke dveřím, když tě vyzvedával.
Nemohl nechat kolo na ulici.
Se mnou budeš šťastná.
Hodím se k tobě a mám pro tebe dárek.
Dennisi, ne, nemůžu přijmout dárek.
Naštěstí teď nebudeš muset. Když jsem ti u Cartiera vybíral náramek…
- Cože? - …spletli druh kovu, ale už se to řeší.
Až budu chtít drahý náramek, koupím si ho sama, nebo kvalitní fejk.
To je právě na tobě tak skvělé. Zvládáš všechno sama.
Zaplatila sis vysokou, vybudovala kariéru od nuly.
A je to vidět.
Jsi vtipná a to je tak sexy.
Chci ti dát aspoň něco. Ať jsem součástí tvého života.
Jsi úžasná.
Děkuju.
Máš tady…
- Sakra. - To nic.
- Ukaž. - Omlouvám se.
No jasně. Karta.
Od Deutsche Bank, platím s ní v Evropě.
- Vždy hlásím bance, že jsem zpátky… - Vemte tuhle.
Nediskutuj se mnou. Jinak se rozbrečím a udělám scénu.
Slyšel jste.
Díky.
Jak dopadlo rande s Grace?
Už se neuvidíme. Něco tomu prostě chybělo.
Chápu. Dennis se mnou chce chodit. Ble.
- Takže šmytec. - Jsme dál kamarádi, budeme se vídat.
Proč? Takhle si bude myslet, že má šanci.
Jen si povídáme. A on chodí na rande.
Kdy? Jste pořád spolu.
Nevím a je mi to fuk.
Můžu chodit, s kým budu chtít, i vídat Dennise,
dokud budu jednat na rovinu. To je fér. To je feminismus.
S tím nezačínej.
Neříkej, že je to feminismus, jenom protože s tím nesouhlasím.
Vydrž. Volá mi agent. Haló? Jo.
Dobře, díky. Ještě zavolám.
- Mám tu roli. - Máš roli!
Dostala jsem tu kadetku!
Panebože!
Devět let! Devět let konkurzů! Hustý!
Konečně mě někdo chce!
Bože… Počkej, to je Dennis.
Dennisi, dám tě na reprák. Mám tu roli!
Jak jsem ti pomáhal?
Si piš! Stěhuju se do Vancouveru. Bude ze mě hvězda!
- Takže jedeme do Vancouveru. - Cože?
Takže jedeš do Vancouveru. Promiň, s tím mobilem něco je.
Brnkni, až budeš mít lepší signál.
- Tohle je otravné. - Oslavíme to. Co v pátek?
V pátek nemůžu, protože…
Mám rande, kámo.
- S fakt sexy chlapem. - Super.
Asi mi vypadl.
No a co? Mám roli!
- Čistá Blue Label pro dámu. - Díky.
Netipoval bych tě na whisky.
- Dřív jsem ji nepila. - A tady pro vás.
Bože můj!
- Já si objednával drink s vodkou. - To je on.
Můžeš si před to dát tu svou obří ruku?
- Ať si tě zobjektifikuju. - No tak.
Zatni sval. Ať se vyrýsuje.
S hezkým drinkem jsi taky hezký.
To chceš, ne? Můžu to postnout?
Jo, ale jen proto, že jsi roztomilá.
Díky.
Můžu nějaký jiný drink s vodkou?
Vteřinku. Ahoj.
Ne, neobtěžuješ mě.
Co se děje?
Na.
- Zachytili to včas, ne? - Ještě nejsou všechny výsledky.
- Co má máma za rakovinu? - Má to nějaký…
divný jméno jako kran… kranio…
Kraniofaryngeom?
- Jo. Jak to víš? - Promiň, nechtěla jsem se usmívat.
Hrála jsem sestru v seriálu o různých nemocech.
- Jmenoval se Zvláštní případy. - Ne.
To je hrozný.
Dost špatný.
Vždycky mi umíš rozjasnit den. A já tady bulím.
Víš, v mé rodině se emoce neprojevují, jsme irští katolíci.
Nevím. Jsem Židovka. My emoce dáváme najevo dost jasně.
Pravda.
To je trapné.
Vím, že jsi měla rande. Prostě půjdu.
Ne! Ne, prostě…
- Měl bych… - …si sedni.
Zůstaň tady.
Ty si na mě vždycky uděláš čas. Kdykoli ti zavolám nebo chci někam jít,
popovídat si nebo mám nějaký pitomý konkurz…
Jsi tak dobrý přítel. A neříkám ti to dost často.
A nemám peníze jako ty,
ani starosvětské rady ve stylu Panství Downton,
ale umím se bavit, a s tím ti pomůžu.
Vypij to, sněz to.
Asi bychom neměli…
Musíš mě dohnat. Jinak se namažu,
vyrazím pařit a nechám tě tady.
- Správně. Sněz to. - Celou houbu?
Proboha ne, celou ne.
Říkals, žes chodil na vejšku. Kousíček. Šup.
Jedeme do města.
Asi je lidské, chtít být žádoucí.
Možná tím jazýčkem na vahách bylo to, co mi svěřil, ale v tu chvíli…
jsem nechtěla být s nikým jiným.
Ahoj.
Chci být tvoje holka.
Jistěže.
Cítím se provinile.
Proč? Protože trénuješ, a nemáš žádnou sílu v pažích?
Ne. Protože po deseti letech úsilí
mám pořádnou roli, nemám na co si stěžovat,
mám normálního chlapa.
Není normální.
Zníš jako pták.
Andreo, tady nahoře. Takhle, sleduj.
Komu se do prdele klaní?
A mami, gratuluju ke Kosmické kadetce.
Byla jsem na konkurzu, ale podle studia by se to třískalo
s tou velkou dramatickou rolí, co teď mám.
- Oslovila mě „mami“? - Nechodíš s ním dost dlouho.
Ještě nevidíš jeho chyby.
Nic o něm nevíš.
Víš, že má nemocnou mámu a chodil na Yale.
Všimla sis, že má vždycky odpověď na všechno?
Nemáš ho ráda, protože je inteligentní? Proč všechny ty otázky?
Hezky! Tak se hledá vnitřní bojovník!
- Protáhla ses? - Jasně. Jsem vrcholová sportovkyně.
Musím se zchladit. Nemůžu do světa s rozpáleným tělem.
Já se neprotahuju.
Máš nový auto?
Vezla jsem tě sem. Teď sis všimla?
Jakou koňskou sílu tu máme?
To je fuk. Beru o víkendu Dennise do Santa Barbary.
- Co spotřeba? Nebo je to elektro? - Nemluv o autě.
Pozná mou rodinu. Bratrance Bretta.
Velký krok.
- Jo, velký krok! - Jo.
A co je tohle?
Andreo, ty jsou fakt pěkný.
Stály 500 dolarů.
Cože?
Koupila jsem je ráno. Baccarat. Dennisův táta z takových pil whisky.
Ale 500 dolarů?
Takový dárek by mi koupil on, ale já ho předběhla.
Zavezeš je se mnou k němu do bytu? Prosím.
Já myslela, že před pár měsíci koupil dům.
Ještě se nepřestěhoval. Se stavební firmou je to noční můra.
Nebylas u něj, ale on byl v tobě?
Byt má jako skladiště. Jen tam přespává.
- Vždycky jsme u mě. - Fajn.
Tak tam zajedeme rovnou. Překvapíme ho.
Nebudeme volat, aby neřekl, že tam není.
Bude sranda! Jedem. Hned.
- Tak jo. - Jedem.
- Bezva, skvělý. - Tak jo.
Říkal, že je to na Vista Street a je bílý.
Nebo zelený. Nebo říkal cihlový?
- Najdeme to. Jedem. - Dobře. Bezva.
Vista Street 2005.
To nemůže být ono.
Měl to být bytový dům.
- Nikdo tam není. - Na.
Co? Stopujeme medvěda?
Jíš hlínu?
Za mnou.
Můžeš se chovat jako člověk?
- Nekoukej do okna. - Kdyby to byl špatný dům.
Koukej rychle. Hledej nóbl věci, jako tapety s kachnama.
- Panebože, ty jsi Andrea. - Kryj se!
Andrea? To je vzrušující! Ahoj.
Vy jste Dennisovy milenky?
Cože? Ne, jeho spolubydlící. Já jsem Maggie a tohle je…
Leslie.
Moc rády tě konečně poznáváme.
Vážně?
Ahoj, já jsem Margot.
- Ahoj. - Nechodím s ní.
- Ahoj. - Ahoj.
Pomoz mi.
Máme pro Dennise dárek.
Klidně nám ho tu nechte.
- Skvělý. - Skvělý.
- Epesní.
To bylo super, mockrát díky.
Tak jo.
Co to do prdele bylo?
- Kdo to sakra je, Dennisi? - Do tohohle se pouštět nebudu.
Do čeho? Říct mi, proč máš spolubydlící? Proč potřebuješ spolubydlící?
Jo, proč máš sexy spolubydlící?
Tohle lustrování si líbit nenechám. Čau.
On mi to položil?
Já věděla, že je divnej. Teď se to potvrdilo.
Ne, takhle se mnou nemluví.
Možná mu právě umřela máma a já zavolala a špatně to podala.
Špatně podala?
Koupilas mu skleničky za 500 $ a zjistila, že má spolubydlící.
Mimochodem není ošklivá.
To říkáš proto, že s ní chceš spát,
nebo naznačuješ, že mě podvádí?
Myslela jsem pro sebe. Víš, že spí jen s tebou.
- To nevím. - Je tak ošklivej!
To ti přijdou všichni chlapi. Jsi zaujatá. Proto.
- Jsi sbalená? - Zbláznil ses?
- Co? - Děláš jakoby nic.
Po tomhle s tebou nebudu trávit víkend.
- Drahoušku, děláš mi to těžký. - Laskavě mi neříkej drahoušku.
A nemluv na mě, jako bych byla tvoje ženuška, drahoušku.
Víš vůbec, jak bylo trapné
potkat dvě ženy, se kterými žiješ a o kterých jsi mi neřekl?
Máš pravdu.
Tak jo.
Lhal jsem ti o svém domě.
Mám dům. A mám ho už dlouho.
A co? Máš ho divně vybavený, nesmím ho vidět?
Nevkusná tapeta, zfušovaný trubky?
Ne.
Víš, moje matka…
Dobře, pojď dovnitř.
Teď tam bydlí máma.
Nechci být dospělý muž, co žije s matkou, ale takhle se o ni postarám nejlíp.
- Potřebuje mě. - Samozřejmě.
Nechce si připadat jako pacientka, tak jsem jí nechal dům.
- Takhle nahlas to zní šíleně. - Ne, já to chápu.
Maggie je kamarádka z Yaleu, věčně švorc. Nikdy nebyla úspěšná, ne jako ty nebo my.
Platím jí, že mi tam hlídá věci. Pomáhám kamarádce.
Usnadňuje mi život. Škoda že to nevysvětlila.
A Leslie… Leslie je…
divná.
Je fakt divná.
Mrzí mě, že jsem byl emočně nezralý a nebyl k tobě upřímný.
Jsem naprostý idiot.
Ne… Ne, to je dobrý.
Možná teď, když tu máš mámu nastálo,
- tak nás můžeš představit. - Bude moc ráda.
- Vážně? - Jo.
- Přinesu jí kytku. - Jo.
Konečně uvidím tvůj dům. Kde je?
V Beverly Hills.
- Ale kde? - U Doheny Drive.
- Tak spíš West Hollywood. - Beverly Hills.
Ale kde přesně?
- U Doheny a Santa Monica. - West Hollywood.
Palm! Palm Avenue 1360. Beverly Hills, rozhodně.
- Tak jo. V klidu. - Jo.
- Stavíme se tam hned. - Fakt?
- Jo. - Hurá!
Teď bývá vzhůru. Kdyžtak ji vzbudíme.
Bude nám chtít nabídnout čaj. Miluje formality.
Nechci otravovat nemocnou ženu.
Ale ne. Pochopí, že tě miluju a že je to pro tebe důležité.
Tvé potřeby na prvním místě. Pojď, než zhoustne provoz.
Ne, počkej. Nejsem rozmazlenej spratek, co bez pozvání vlítne k nemocné mámě.
Stavíme se tam po víkendu.
- A zácpy už asi jsou. - Máš pravdu.
Teď, když se to vyřešilo, sbalíš si?
- Už mám sbaleno. - Cože?
Jo, měla jsem sbaleno. Jen jsem chtěla vidět, jak to vyřešíš.
Já tě miluju.
- Dám tu tašku do auta. - Dobře.
Počkej! Dennisi…
Dostal jsi ty skleničky?
Jo. Díky, jsou nádherné.
- Jako ty, co měl tvůj táta? - Jistěže.
- No? - Čau, je Dennis vedle tebe?
Ne. O co jde?
Než ti to řeknu, musíš vědět, že tě mám ráda a chci, abys byla šťastná.
No jo.
- Volala jsem tajemníkovi na Yaleu. - Proč?
Poslední Dennis Kelly absolvoval v roce 1980 a nehrál golf,
ale byl obviněn z podvodu.
Přestaň. Hele, promiň.
Mám tě ráda. A jo, přiznávám, že je to celý divný,
i s tím domem je to divný, ale vysvětlil to.
Vážně? Jak?
Souvisí to s jeho mámou
- a jeho fakt milou snahou… - Zlato?
Jsi v pohodě?
- Připravena? - Jo.
Jo! Ještě zavolám.
- Tak jedem. - Tak jo. Teď?
- Jo. - Tak jo.
Tašky asi máme dát sem.
Děkuji.
Hezké. Na netu to mělo skvělé recenze.
- Jak se jmenuje tvůj bratranec? - Dr. Korchran, ale říkej mu Brett.
Ten, co chodil na Yale, víš?
Ten univerzitní styl mu zůstal. Ahoj!
Dendo! Ty vole!
- Čau. - Buldoci, do toho!
- Těší mě. - Ty vole, jo!
- Další Buldok v domě. - Že?
Fakt mě těší. Andrea tě děsně žere.
Brette, je ti deset?
- Jo, to je Alli. - Ahoj.
Ahoj.
Co chcete dělat? Vinná degustace jako starouši,
- nebo opravdovej bar? - On je doktor?
Vlastně pro nás mám překvapení. Mám pro nás…
golf! Koupila jsem nám jedno kolo golfu!
Je tu krásný hřiště. Mohl jsem přispět.
Kdepak, mám prachy z televize.
Taky to mělo být překvapení.
Jistěže. Moc milé, zlato.
A Alli, já golf ráda nemám,
tak jsem nám koupila minišampáňo a chipsy!
- Miluju golf. - Já taky!
- Jdeme na to. - Pojďme.
Pozor.
To bylo fakt hladký.
- Prý jsi hrál na Yaleu. Jaký rok? - ’05.
Fajn. Já jsem ’07. Pár golfistů jsem znal.
Já nehrál za Yale.
- Cože? - Za klubový tým.
Ten si nevybavuju.
Nebyli jsme na to hrdí.
Se svým handicapem jsme byli oproti pravému týmu jak handicapovaní.
To není moc korektní, brácho.
V které jsi byl koleji?
Yaleské, kámo.
To je vtipálek. Já v Davenportu.
- Já v JE. - Ta stojí za prd!
Já taky. A stojí za prd.
Ty se mi líbíš.
Asi už si na klubový tým vzpomínám.
Stál za prd.
Naprosto. Platím tuhle rundu. Slečno?
Já tu příští.
Dobrý den.
Co si dáte?
- Čtyři panáky… - Tvrdý alkohol nepodáváme, jen pivo.
Kde máš placatku, brácho? Co?
- Tak čtyři ipy. - Dobře.
Lahvinka Hibiki by nebyla?
- Jsi v pohodě? - Jistěže.
- Chováš se divně. - Co?
- Fakt? - Už se to nese.
- Díky. - Pro vás.
- Díky. - Tak jo.
- Prosím. - Přípitek.
Na vyšší vzdělání a na mé ještě vyšší usmolené golfové skóre.
- Ty jsi pako. - Na zdraví.
Na zdraví.
Hezky.
No tak.
Proč?
Si piš, kámo!
Dennisi, první odpal?
Ukaž jim, jak se to dělá.
Hnul jsem si cestou zády, tak nevím, jestli to dám.
Pána bolí záda?
Co to udělat zajímavější? Sto doláčů za jamku.
Brette, to je nevkusný.
- Jistě si to může dovolit. - Jasně, co 200?
- Vážně? - Jistěže.
Ale ty hole vypadají jak ukradené z cvičného odpaliště.
Stěr.
Je horko. Někdo začněte. Je mi to fuk.
Varuju, že to nebude moje nejlepší hra. Jen varování.
- Zlom vaz. - Díky.
- Miluje golf. - Jasně. To teda jo.
Co si počneme?
- Panebože! - Sakra.
- Dennisi!
Bože, je tak starý.
- To je trapné. - Co se stalo?
Něčím jsem si hnul. Mám něco se zády.
- Kouknu na to. - Je doktorka.
- Jste oba doktoři? - Jo.
- Ne, už se mi to stalo. - Vážně?
- Měl to i táta. - Problémy se zády se nedědí.
- Měli jsme autonehodu. - Tos mi nikdy neřekl.
- Oba jste se zranili na stejném místě? - Oba na stejném místě, než zemřel…
na rakovinu.
Tak pojď, zvedneme tě.
Určitě jsi v pořádku?
Jistěže. Děkuju.
Posledně jsem ležel na zemi tři hodiny.
Zvládnu to.
- Půjdu si lehnout. - Tak jo.
Mám zaplatit za prohru?
Bože. Sázky se ruší, měla to být zábava.
Ne, trvám na tom.
- Ne, příště. Prosím. - Fajn.
Jestli to není proti etiketě, svezu se s…
Chanterelle.
- Tak jo. - Ne, zvládnu to, vážně. Díky.
V pohodě.
Vypadají mile.
Snad bude víc času si popovídat zítra u brunche.
Jak to dopadlo s mým náramkem?
Jakým náramkem?
Nedávno jsi říkal, že máš pro mě náramek.
Jo.
Řekněme, že u Cartiera už nakupovat nebudu.
Vracelo se to víckrát, než by bylo únosné u…
Dobrý. Náramek nebude.
Ne. Třikrát to podělali.
- Ten… - Smalt?
…smalt nezvládli.
- Říkals, že je kovový. - Kov. Myslím kov.
Přerušilas mě, Andreo, takže…
Koupím ti něco jinde.
Ne. Nezáleží mi na předraženém náramku, o který jsem nikdy nestála.
Tak jo.
Můžu vidět tvůj diplom?
Jistě, možná ho mám v autě spolu s řidičákem a techničákem.
Máš ho ještě?
Co? Jasně, někde, nevím.
Protože já mám diplom z Texasu ve skříni,
ale diplom z Yaleu bych si dala na zeď.
Drahoušku, nejsem zubař, jo? Ani kretén.
Nikdy bych si nedal diplom na zeď, leda by to byl doktorát.
- O co jde? - Já nevím.
- Všechno je to divný a… - Pořád jde o ten dům?
Jo. Jde.
Moc se omlouvám. Nejen za to, že jsem ti lhal, ale i jak jsem jednal.
Je jasné, že mi nevěříš, a vlastně není divu.
Mrzí mě to a už se to nikdy nestane.
- Tak jo. - Tak jo.
- Co záda? - Dal jsem si horkou sprchu, je to lepší.
S tebou je všechno lepší.
Co v týdnu zajet do toho domu?
- Jo. - Vyhrabeme můj diplom.
A rodný list, třeba i první vysvědčení.
- Nebo zaneseme mámě oběd. - Jistěže.
- A záhadám bude konec. - Jo.
Dám na dveře ceduli „Nerušit“.
Co?
Dennisi?
Vlastně, Andreo…
Chci ti něco říct.
O co jde?
Je to pro mě těžké, protože to není to, co si myslíš.
Tak teď mě děsíš.
Pro jednou se zdálo, že se mi v životě začíná dařit,
a já chtěla, aby fungovalo i tohle.
Líbil se mi ten náš zvláštní pár.
Pojď sem.
Ošklivější prsten jsem neviděla.
To je milé.
Vypadal jako péro.
Dárek od mého otce.
Matka mi ho dala pro tebe.
Já nemůžu.
Chci si tě jednou vzít. Tohle je jen symbol.
Ten prsten je dárek od ní pro tebe, za to, že jsi.
Miluju tě.
A já tebe.
Vážně. A chci, abys věděla, že jsi ta nejopravdovější v mém životě.
Nasaď si ho.
Tady, teď?
- Neschováme si to na… - Ukaž.
- Pane jo! - Pane jo!
Je to krása.
Je na mém prstu.
To je.
Ženám v jednom kuse radíme, ať nejsou vybíravé. Ne?
„Nebuď moc vybíravá. Ber, co ti spadne do klína.“
Z úst jiné ženy.
„A buď vděčná, když ti dá prsten ve tvaru penisu.“
Tím vám společnost říká,
že se nemáte cítit tak výjimečně, jak vám radí, když si přijdete tuctové.
Zní to krkolomně, ale mám pravdu.
KOSMICKÁ KADETKA VYHRAZENÉ PARKOVÁNÍ – ANDREA SINGEROVÁ
Buď v klidu.
Buď vděčná.
Snaž se nebýt mrcha, když tam budou blbý vtipy.
Umíráš?
Proč mi nebereš telefon?
Protože jsem v práci.
- Andreo. - Margot.
- Mám kámošku. - Vejtaho.
Kámošku z fitka, co pracuje v Tiny O’Tips.
Prý tam byl nějaký ožrala. Zamítlo mu to kartu
a vykřikoval, že jeho snoubenka má hlavní roli v Kosmické kadetce
a všechno to zaplatí.
Bože můj!
Ten týpek dělá v bance za přepážkou. Žádný fondy!
A garantuju ti, že ten barák, o kterém mluví, nemá.
Přestaň. Tohle je šílenství.
Samozřejmě má dům. Za hodinu ho uvidím.
Fajn, tvůj průser.
Margot!
KOSMICKÁ KADETKA DÍL PRVNÍ – PILOT
Zdravím! Jak se vede?
Zdravím.
Lidi, omlouvám se za zpoždění.
Sháněli jsme parkovací kartu pro nečekaného hosta.
Dnešek byl crazy! Ahoj!
Ahojky.
Moc moc moc se omlouvám.
Provoz byl šílený.
Jonathane.
Jako vážně?
Scénář. Dobře ty!
Bomba.
Úplně jsem u Jonathana žebrala o roli, viď?
Říkám: „Budu servírka, pařez, cokoli.“
Jsme moc rádi, že tě tu máme, Serreno.
- Supiš, jsem tak… - Tak nadšená!
To já taky, Jonathane.
Super.
Jo, super.
A vděčná. Jsem děsně vděčná, že tu jsem.
Tak začneme!
Skvělý!
Posaď se. Lidi, začneme.
Ahoj.
Ahoj, mami.
- Ráda tě vidím. - Rád vás vidím.
- Rád tě vidím. - Jsem tak nadšená.
- Tak jo. - Jdeme na to.
Úžasný!
- Děkuju, Serreno, za čtenou. - Díky.
- Oběd? - Jo.
- Paráda. - Jonathane.
Ahoj.
- Čau. - Pěknej hnus, Serreno.
Jsi v milionu filmů a seriálů.
Proč sis vybrala jediný seriál, kde jsem já?
Pane jo. Tak jo. Co tím chceš říct?
Chci tím říct, že jsi falešná, Serreno.
Kdo se objímá s celým štábem?
„Ach, jsem vděčná. Ach, ten scénář!“
- Tak hele… - Zvedá se mi kufr.
- Stačilo. Co po mně chceš? - Co chci?
Abych aspoň pět minut nemusela vidět tvůj ksicht!
- Vyber si jakýkoli jiný natáčení! - Potřebuješ pomoc.
To říkají lidi, co sami potřebujou pomoc!
„Ahoj zlato, musel jsem mámu zavézt do nemocnice.
Bylo jí zle. Zavolám.
Na dům se podíváme jindy.“
Na ten dům se podíváme dneska večer.
Sakra!
Ahojky.
- Potřebuješ pomoc? - Tu potřebuješ ty.
Ne, počkej. Jo. Ne! Potřebuju pomoc. Potřebuju svézt.
Já myslela třeba zavolat ochranku.
- Nechtěla jsem ti pomoct osobně… - Do prdele, svez mě!
Pás.
Kruci!
Tak jo. Tak hodně štěstí.
To není můj dům.
Cože? Tuhle adresu jsi mi dala.
- Kdy budu mlčet, rozhodnu já. - Haló?
Margot, jsem před tvým barem. Kde jsi?
Říkám ti, že se něco děje.
Chci tě chránit, ale mám svou práci.
Potřebuju tě.
Jedu k němu domů. Mělas pravdu, jo?
Jen to musím vidět na vlastní oči. Nenuť mě jet samotnou.
A neuvěříš, kdo mě veze.
Andreo? Promiň, musím jet.
- Kam? - Na schůzku.
- Kde? Rychle, než si něco vymyslíš. - V Hollywoodu.
- Super. Tam přesně jedu. - Pak do Beverly Hills…
Paráda! Jeho dům je i v Beverly Hills,
takže to klapne. Tohle je super.
Jé, Serrena Halsteadová! Jsem velká fanynka.
Je skvělá…
- Jedem. - Jedem.
Řekl, že má Yale. A že mi koupil šperk, ale nedal mi ho.
Takže netušíš, jestli lže?
- Já to vím. - Nebo o čem lže?
Ne, kámo, proto to děláme.
A jsme setsakra vybavený. Do akce připravena.
Panebože. To myslíš vážně?
Máš hotové jídlo a dalekohled.
- Mini, jo. - Špionážní technika.
- A svačinku. - A návody na přežití.
Vida. „Jak z moči destilovat pitnou vodu.“
- Na jak dlouho to plánuješ? - Něco jsem ti založila. Přečti si to.
„Méně atraktivní samci sépie
umí oklamat alfa samce, aby uvěřili, že jsou samice.
Dominantní samci si jejich přítomnosti nevšimnou
a podřadnějším samcům umožní
páření se samicemi pod falešnou záminkou.“
Dennis je podělaná sépie!
Nechoval se jako ženská, aby mě zaujal.
Ale dělal, že je někdo jiný.
Jako falešná identita, ale horší. Spalas s malou sviní.
Falešná sépie. To se mi líbí.
Konec! Hledáme číslo 1360…
Tady.
Počkat, co když je to fakt jeho dům a je tam?
Nebo je tam jeho máma a vidí nás?
Proč mám strach?
Protože jsme na neprobádaném území. Pod palbou emocí.
Tohle mě teď duševně traumatizuje.
Smím si dělat poznámky? Hodilo by se mi to pro roli.
Je to tak syrové a zemité, víte?
Je to jako jeden z těch nudných snů,
co se tak táhne, že ani nedojdeš do školy.
Jeden z těch snů, co končí smrtí.
Na co? Na pravdu?
Jo! Kde umřeme na pravdu!
- Jdi první! - Proč já?
- Potřebuju obličej k práci. - To já taky, ty sobče.
Prosím, jsi silnější.
Koukni na moje ruce. Říkalas, že jsem slabá. Běž ty.
Udržuj kontakt, ručičko.
- Nemáte mobily? - Můžou být napíchnuté.
- Ty si na tom ujíždíš. - Trochu.
Kašlu na to. Prostě tam jdu.
- Prostě to udělám. - Tak jo.
Tak jo.
- Nevypadá to na dům mladýho chlapa. - Chová se staře.
Na tom něco je.
POZOR ZLÝ POMOŘAN
„Pozor zlý pomořan“?
To není jeho dům.
To nemůže být on.
Andreo, koukej! Dveře!
Jste Dennisova máma?
Dobře…
Třeba jeho máma umí španělsky. Neměj předsudky.
Vždycky tak moralizuješ?
Bydlí tu Dennis?
Denise?
Ano. Sí, Dennis.
- Denise? - Jo!
Denise.
Denise?
Jsem Denise.
¿Vive Dennis Kelly aquí? Do prdele. „Usted“!
Ne, spletla jste si dům.
Do hajzlu. Nevím, co se děje. Není to jeho dům.
Bože, jeď.
- Jeď, jeď… - Halsteadová!
- Tak co teď? - Já nevím.
O co tady vůbec jde?
Co se děje?
Žádný dům, lhal o práci, lhal o škole.
Jak daleko to sahá? Jmenuje se vůbec Dennis Kelly?
Řekl, že chodil na Yale, v den, kdy jsem ho potkala.
- Propracovaný podvod. - To si sakra piš!
Jo.
„Ahoj zlato, asistentka odešla dřív, takže trčím v práci.
Taky jsem ztratil platební kartu. Emoji s hovínkem.
A Maggie chce půjčit peníze, tak musím do banky.
Napíšu. Miluju tě. Pa.“
Maggie. S tou musíme mluvit.
Maggie. Bydlí s ním. Bude vědět všechno.
Jdem k ní domů a vypáčíme z ní odpovědi.
Vykopneme dveře…
A pak řekneme: „Čau, Maggie. Půjdem ven?“
Proč ji nešpehujeme na Instagramu jako normální lidi?
- Mám lepší nápad. Míň násilný. - Dobře.
- Hej, chicas? - Co?
I když jsem vám vděčná za trauma, co mě dneska naplnilo,
mám být zítra v pět ráno na place.
- Fajn. Pojedeme Uberem. - Jo.
Jasně. Potřebuju deset hodin, abych vypadala čerstvě.
Chápeme, pracuješ.
Mám hlavní roli, udávám tón.
Jeden z nejdivnějších protichůdných pocitů
je, když se chcete mýlit.
To je proti vší naší lidské přirozenosti.
Chcete mít pravdu. Dokázat si, že máte správné instinkty.
Celý život vás učí, ať se vyhýbáte jistým typům chlapů.
Ať dáte na intuici.
A pak to nikam nevede. Máte dávno po třicítce, a jste sama.
Říkáte si: „Možná to celou dobu dělám špatně.
Možná bych tomu členovi motorkářského gangu měla dát šanci.
A můžu být macechou jeho tří dětí.
Možná jsem byla moc krátkozraká.
Ten skateboard je domácí výroba? Prima. Nazujeme Vansky.
Tvoje máma nás hodí do obchoďáku. Možná jsem se pletla.“
Odpověď zní, že ne.
Všechny ty instinkty si budujete pro svou ochranu.
Takže ještě chvíli vydržte, protože se nemýlíte.
S Dennisem jsme se seznámily online. Tak před dvěma lety?
Ocitla jsem se v nouzi o oběživo na obstojný brloh
a má cesta mě dovedla do temných končin.
Myslí Craigslist. Dennise známe z Craigslistu.
Craigslist?
- A tohle je tvůj ateliér temných umění? - Maluji, co vidím ve snech.
Máš temné sny.
Zdají se mi jen noční můry a prodávám je na Etsy.
Je to moje vášeň.
Dennis vám nepomáhá s nájemným, protože nemáte peníze?
Ne, je to lhář.
Když jsme se potkali, řekl, že zakládá hedge fond,
ale ani nešel na zkoušku.
A na to jsou zkoušky. Velké.
Není to tak, že když umíš mluvit a máš dobré školy, lidi ti svěří peníze.
- Jsem podniková účetní. - Vážně? Promiň.
Myslím, že ani nedostudoval. Kam to chodil? Na Floridskou?
To dává smysl.
Nájem platí pozdě, pořád si půjčuje,
aby uhasil žízeň po elixíru kapitalistické lačnosti.
Vždycky chtěl působit důležitě. Chlubil se, s kým chodí.
A já: „Kde bereš peníze, abys je někam vodil,
když nemáš na nájem?“
Dluží asi 200 000 dolarů.
Já ani nevěřila, že chodí s tebou, dokud ses tu neobjevila.
Představa, jak se oddává aktu lásky, je děsivá.
Musím malovat.
Chvástá se, že s tebou chodí, už aspoň rok.
Rok?
Prý jsi ho oslovila v letadle a řekla si o jeho číslo.
Hnus. Hnus!
Vyplýtvala jsem na něj tolik whisky.
Whisky? Jsi Margot z Margot’s na Sunsetu.
Tam jsem vždycky chtěla zajít!
Tak se zastav. Kdykoli.
Přestaň ji balit v jejím vlastním domě.
Můžu vidět jeho pokoj? Chtěla jsem si jako ve filmu odskočit
a pak to tu prošmejdit, ale lhát mi teď přijde pokrytecké.
Taky se tu cítím nesvá.
Oslnivé, že?
Ukážu vám to.
Který dospělý dobrovolně spí v posteli pro jednoho?
Jistě by nám řekl, že si objednal postel z Francie.
S kým jsem to spala?
PRODÁM SKLENIČKY BACCARAT
No ty vole.
To je ale sráč. Pojď. Rozkopeme mu postel a jdeme.
Ne. Nemůžeme vás nechat odejít.
Cože?
Dělá si srandu. Pojďte.
Dělám si srandu.
Je možné, že lhal, aby chránil svou mámu?
V tuhle chvíli ani nevěřím, že má jeho máma rakovinu.
Panebože!
Lhal, že má máma rakovinu,
jenom abych ho litovala.
- To mě poser. - Hele.
Dívej se na to z té lepší stránky. Třeba fakt má rakovinu.
- Cože? - To je asi až moc optimistický.
Já to věděla! Nelíbil se mi!
Od začátku se mi nelíbil! Něco na něm bylo špatně!
A tys mi vyčítala, že jsem nakvašená
a nejsem vděčná za to, co mě potká,
nevážím si toho, co mám, a teď se na mě koukni!
To je tak trapný!
Chodím se sériovým lhářem, do hajzlu!
Chtěla jsem ti pomoct, aby sis nešlapala po štěstí.
Ne abys přestala poslouchat svůj instinkt!
A kamarády, co se tě snaží varovat!
Strkala jsi hlavu do písku,
zatímco on ti tam strkal víš co.
Já jediná se o tebe starám!
- Blbost. - Fajn, jsi v tom sama.
Nenechávej mě v tom.
Margot, počkej.
Margot! Stůj!
Svět je takový, jaký ho chceš vidět.
Soupeříš se Serrenou Halsteadovou. Jsi jí ukradená.
A Dennis tě zaslepil, protože ti krmil ego.
Teď se obracíš proti mně, jediné spojenkyni.
Promiň.
Díky, že jsi. Taky tu pro tebe jsem.
- Jsi moje nejlepší kamarádka. - A ty moje.
- A ať si nasere. - Jo, ať si Dennis nasere.
- Zaplatí za to. - To teda zaplatí.
- Přesně.
Jak to zařídíš?
Budeš na něj nadávat do konce života?
Ne. Vezmu život do svých rukou.
- Co uděláš? - Vezmu život do svých rukou!
Polib si, dámo.
- Něco udělám. - Musíš jednat!
Přemýšlím! Napíšu o něm na Instagram a možná i na Facebook.
Musíš ho konfrontovat. A co víc, postavit se mu.
Musíš se ho zeptat proč.
Musíme ho opít.
Musíme ho opít a donutit k přiznání.
- A donutit ho ošukat kozu a vyfotit ho. - Cože?
Vyfotit ho, jak šuká kozu.
Takhle uvažuješ? Řeknu „opít“ a ty na to „šukat kozu“?
- Já nevím. - To je ujetý.
- Haló. - Čau, mami.
Tvoje kámoška Margot si u mě nechala svou tašku na přežití zombie apokalypsy.
- Smrdí jak hovězí. Jsem veganka… - Neotevírej přední kapsu!
- Proč? - Fór. Nic tam není.
- Zajedete si pro ni? - Jo.
- Jo… - Takže přijedete?
- Jedu pro ni. - Dobře, supiš.
Přiveď mi ho. Podržím tě.
To dáš.
„Ahoj zlato, mám dobrou zprávu.
Oslavíme to a opijeme se u Margot v baru.
Miluju tě.
Dvakrát vlhké emoji.“
Ta svině!
Mohla jsem být bohatá. Teď už je to osobní.
Co je osobní?
Nic. Slavíme.
Chceš se opít?
Na schůzce investorů jsem měl steak, tak bude těžké se opít.
Mám Everclear.
Everclear? Jsme snad na chlastačce na Floridě?
Nevím. Ty jo?
- Co? - Jsi Florida?
Jestli jsem Florida? Nechápu.
No, pochopíš.
Tak jo.
- Mám ti nalít? - Prosím. Dám si to, co ty.
Breug?
Ty jo.
Nádhera. Tak jo. Poctivá porce.
Výtečná.
Doleju ti?
Do toho. Z dob na Yaleu mám plechový žaludek.
Jasně.
Tam se pilo…
- Jsem tu pro to hovězí. - Nějak tiká.
Panebože.
Jsem na tebe zlá. A je to proto, že jsem naštvaná na sebe.
Máš všechno, co chci.
Když vidím tvůj billboard, připomene mi,
že je tu holka, co začínala jako já, stejně stará…
Nejsme stejně staré.
Tak ti chci poděkovat, žes mě svezla,
protože jsi nemusela.
Není zač. Ale zatímco ty jsi Andrea Singerová,
- celostátně proslulá komička… - Mezinárodně. Hrála jsem v Kanadě…
Prostě když se na tebe dívám, trochu žárlím.
Jsi komička. Můžeš si říkat, co chceš.
Já ne.
Jsem slavná tak akorát, aby si lidi všimli, když něco podělám.
Rozhoduješ se sama.
Já mám celý tým, který zvažuje, na který konkurz mám jít,
jak posilovat. Prostě…
Bez urážky. Já o Kosmickou kadetku nestála.
- Vážně? - Vůbec.
Přísahám, že ti nejdu po krku.
Promiň, že jsem fakovala tvůj plakát.
- Páni. - Dělám to často.
Máš spoustu billboardů a vídám je často.
Je mi to moc líto.
Lichotí mi to.
Čeká tě hodně úspěchů.
Snaž se neztratit sama sebe a svou pravdu.
To mi měl někdo říct v mých začátcích.
Já tak úplně nezačínám…
Víš co? Měla jsem výčitky a omlouvám se.
Slibuju, že už nebudu divná.
Jsi dobrá ženská, Andreo.
Díky, mami.
Musím běžet.
Dej mu na prdel.
Provedu.
Jsi fakt hezká. Už musím jít.
- Těžko se na tebe dívá. - Já vím.
Margot!
No ty vole!
Neměl se opít tak moc.
Udělala jsem mu polštář z bundy
a přikryla ho, aby ho nikdo neukradl.
Neukradl? Kdo by ho kradl?
Napadlo mě, že teď si to můžete vyříkat.
Je v bezvědomí.
První pravidlo války: nepřátele si drž u těla.
Probudí se a zdrhne.
Chtělo by to ho posadit a svázat a přinutit ho, aby se přiznal.
Myslíš unést?
- Nemyslím unést. - Já slyšela únos.
Ne, promiň. To byl tvůj plán?
Ani ne tak plán, jako spíš strategie.
Přejeme dobrou noc. Máme zavřeno.
Pomoz mi ho zvednout!
Bože můj!
Proč je tak těžkej?
Táhnou ho k zemi lži.
Tuhle misi fakt žeru. Vždycky jsem chtěla někoho unést.
Žádný únos. Nikoho neunášíme. Rozhodně ne únos.
Víš, jak holky sní o svatbě?
Sklapni, Margot!
Bývala bych měla na opravu těch dveří,
kdyby mi pan Wall Street tak blbě neporadil.
Víš, jak řekl, ať ty akcie nekupuju?
Za poslední dva týdny stouply o 40 procent.
- Dveře! - Pomoz mi.
Zasekl se! Margot, je tam zaseklý!
- Fajn. - Co se děje?
- Dveře. Ach bože. - Co je?
- Co to je? - Jeho tělo.
Panebože! Jaká část?
Tělo. Nevím… Vrátím to.
Tak jo.
- Co? - Vracím to.
Ne, chytne infekci!
Onemocní.
- Bože, pomoz mi. Je děsně těžký. - Tak jo.
Jednou jsem viděla kámoše, jak si při kempování
tahal z řiti vystřelovací nůž. Tohle je horší.
- Tak jo, polož ho. - Dobře.
Výborně.
Bože, musíme zastavit krvácení.
Musíme ránu kauterizovat.
Si piš! O tom přesně mluvím.
- Kde ses to naučila? - Jak jsem točila ty Zvláštní případy.
Hrála jsem sestru a měla říct: „Musíme ránu kauterizovat, než vykrvácí.“
A režisér: „Můžeš to zahrát vtipně?“
A já: „Ne, není to vtipný.“
Sleduj. Zvedni mu ruku.
Musíme ránu kauterizovat, než vykrvácí. Vtipnost nula.
Hoří!
- Jak to, že se neprobudil? - Nevím, možná je v šoku!
Bože, na tom natáčení jsem se tolik naučila.
Zkontroluj mu puls. A jestli dýchá.
Hadry z obchoďáku, já to věděla!
Cedulka jako důkaz, že je to sráč?
- Bože, ne! - Musíme ho udržet vsedě.
Přivážeme ho k židli. Použij jeho bundu. Takhle.
- Drž mu hlavu. - Tak jo.
Musí být dezorientovaný.
Je lepší, když neví, kde je.
A mělo by se to natočit.
Ať máš doznání, kdyby něco zkusil.
Lidi uvidí, že je svázaný.
No a? Natočíme ho od ramen nahoru.
Pojď, herečko. Pomoz mi s plachtou.
Sakra.
Nemůžeš tam dát černou plachtu. Vypadá to jak video ISIS s rukojmím.
Terorizoval tě, ne?
Trefný!
Dobře. Kameru dáme sem.
- Ne, Margot, to nemůžeš. - Co nemůžu?
Nemůžeš…
Nemůžeš mít kameru pod linií očí. Bude vypadat hnusně.
- No a? - Lidi si nesmí myslet,
že jsem měla chlapa s dvojitou bradou.
Kameru dáš sem, nad úroveň očí,
a namíříš na něj hlavní světlo. Vidíš?
- To je mnohem lepší. - Jo, koukni.
- Vypadá celkem dobře. - Na lháře.
- Měla bys víc režírovat. - Že jo? Myslím…
Co to plácám?
Tohle dělat nechci. Nechci ho točit. Tohle nechci…
- A co teď? - Počkáme.
Tak jo. Jdu se vyčůrat. Zvládneš to tady dole sama?
Tady dole s tělem? Jo.
Hned jsem zpátky.
Tohle tě vzbudilo?
Co se děje? Kde to jsem? Co…
Co se děje?
- Dennisi… - Co?
- Musím se tě na něco zeptat. - Bože, ukradlas mi ledvinu?
- Proč… - Mlč.
Nikdo nechce tvou hnusnou ledvinu, ty alkoholiku.
Spadl jsi.
Fakt?
Ne. Krucinál, jsi lhář a všichni to vědí.
- Co? - Opil ses a omdlels.
S Margot jsme ti omylem skříply bok do dveří a taky jsi chytnul.
- Umřu? - Asi jo.
Jo, jednou zalžeš tomu nepravému a on tě zabije.
Ale dneska to nebude.
Bohužel pro tebe chci jenom odpovědi.
Dobře.
Proč jsi to udělal? Proč jsi lhal?
O čem?
Proč? Čím jsem si to zasloužila?
Co? Já nic neudělal.
- Udělals všechno! - Moje holeň!
Moc mi na tobě záleželo. A mluvil jsi o svatbě.
O co ti šlo?
- O co? - Počkej, přestaň.
- Co jsi chystal? - Přestaň. Prosím.
Miluju tě. To není lež.
A… Jo, lhal jsem ti.
V podstatě od chvíle, co jsem tě potkal.
V letadle sežeru všechno, co mi dají.
Hodím do sebe hektolitr džusu a spláchnu to kilem sušenek.
A víš, co je nejhorší?
Musela jsem čekat 45 minut,
protože ženská přede mnou ztratila palubní lístek.
Slečno! Něco vám upadlo.
Tak to je pokořující.
Výzva k nástupu pro cestující letu 1212 do Los Angeles.
Dobrý den. Moje přítelkyně Andrea Singerová má 2A.
Rád bych s ní do první třídy. Žádal jsem o upgrade, Dennis Kelly.
Bohužel na seznamu jste na 23. místě a je to podle statusu…
- Upgrade stojí 1360 $. - Jistěže.
- Musíte v aplikaci. - Jasně. V aplikaci, bože. Dobře.
- A jak jsi věděl, kdo jsem? - Nevěděl.
Vyhledal jsem si tě.
- Ty jsi ta komička, ne? Andrea Singerová. - Autogramy nedávám.
Ten den ti volala přítelkyně. Kdo to byl?
- Omluv mě. - Jasně.
Haló.
Tady Cassandra.
Pan Barnes shání čtvrtletní zprávu. Poslal jsi ji?
Můžeš to poslat znovu? Je naštvaný.
Jistěže.
Vytisknu to, ale…
To zní skvěle.
Neměla bych dělat tvou práci.
Brzy se uvidíme.
Nebudu tu. Máme program s přítelem.
Tak zatím.
Ahoj. Miluju tě.
Jedna holka z práce.
Já vím.
Přišlas mi tak krásná a v životě by mě nenapadlo, že na mě promluvíš.
Ale promluvila.
Bylas tak přirozená a tak milá.
Chtěl jsem se ti líbit, tak jsem začal lhát…
Vypadáš na typ holky, které by se nelíbil…
Nelíbil kdo? Chlap, co je na ni hodný?
Laskavý? Chytrý? Proč?
Proč? Protože jsem blondýna, a ne ošklivá, tak si zasloužím být takhle souzená?
Že jsem povrchní a zaujme mě jen boháč s dobrou školou?
Nebo někdo vyšší a hezčí, ale bezduchý.
Bezduchý jsi ty.
Co to s tebou je?
Všechno.
Ale když jsem Dennis z Yaleu, lidi mě respektují.
Když jsem prachatý manažer hedge fondu, jsou na mě hodní.
Mně je to fuk.
Jsi nikdo.
Jenom nějaký chlápek bůhvíodkud
a stydím se, kolik jsem do tebe investovala času.
Cíl je živý!
Mohl ses kdykoli rozvázat.
Ty ho jen tak pustíš?
Chci, aby mi zmizel ze života.
Nechci se mstít. Nic takovýho. Jenom aby bylo po všem.
Sbohem, Andreo.
A…
doufám, že příště se uvidíme
za příznivějších okolností.
Jsi v pohodě?
Jsem rozložená.
Připadala jsem si hloupě.
Ignorovala jsem své instinkty i kámošku
kvůli šanci na život s chlapem, kterého jsem považovala za vhodného.
Tolik jsem toho byla ochotna ignorovat kvůli štěstí,
které záviselo na muži,
který si v jádru jen dokazoval, že mě může dostat.
Nebo někoho jako já.
Šíleně to bolelo.
Ale já chtěla jít dál s hlavou vzpřímenou.
- Jste Andrea Singerová? - Ano.
Jste obviněna z napadení a únosu. Půjdete s námi.
A ten hajzl to sehrál takhle.
Utíkal jsem jak o život.
Jak toho mohla být žena, kterou jsem miloval, schopná?
Natož mě mučit.
Jizvy po takovém zacházení…
zůstanou celý život.
Pane Kelly, jak jste vnímal váš vztah se slečnou Singerovou?
Měl jsem o Andreu starost. Byla zoufalá.
Kariéra komičky na mrtvém bodě,
herecká kariéra přinejlepším nejistá.
Její životní cíl byl billboard na Sunsetu.
Nebyl to hlavní cíl.
Všichni jí přišli lepší než ona
a ve mně viděla cestu ven. Byl jsem pod tlakem.
Je to neúspěšná herečka, a když dostala ten seriál,
moc jsem jí to přál.
Konečně se mohla zaměřit na něco jiného.
Víte? Jen jsem ji chtěl podpořit.
Pane Kelly, je pravda, že jste mé klientce lhal,
že jste studoval na Yaleu?
Tím jsem vinen.
Ano.
To přiznávám.
Mám problémy se sebeúctou.
Říkal jsem si, že se třeba se mnou bude bavit, když toho budu hoden.
Na to není žádný zákon, ne? Lhaní hezké holce nad skleničkou.
Námitka.
Soud se týká únosu a mučení mého klienta.
Záleží snad na tom, kde studoval?
Může říct, že je anglickým králem a nikdo nebude mít právo…
Připouští se.
Na obhajobu budete potřebovat víc než pár nevinných lží.
Jak jsem skončila tady?
Mrzí mě to.
Dennisi.
To jsem já.
Andreo?
Jsi naštvaná,
protože jsem byl chlap, co se ti líbil, a ne ten, jakého jsi chtěla.
Tím, koho jsi chtěla, ale přestal se ti líbit.
Jsi snad Hádankář? Co jsi zač?
Co je dneska kdo zač?
Profil na Instagramu? To, co v tobě vidí tví rodiče?
Pár cizích projekcí?
Obarvené vlasy a umělé opálení?
Jsi zvyklá dostat, co chceš.
- O čem to mluvíš? - Mlč!
Jako všechny holky v LA si myslíš, že ti někdo něco dluží za to, že jsi.
Ženský to mají snadný. Chlapi jako já si zaslouží víc.
Pohodlná úvaha, ty magore.
Ty máš tu drzost soudit mě?
Jsme stejní.
Teda ne úplně.
Já jsem lepší herec,
a proto budu v pohodě a ty v base.
Dennisi.
Mrzí mě to.
Slečno Singerová, přistupte.
Mučení je zákonem definováno
jako úmyslné vyvolání fyzické či psychické bolesti
s cílem naplnit určitou touhu.
Přiznejte to. Zavedla jste ho tam,
opilého a nic netušícího, s úmyslem způsobit mu bolest.
Viděli jsme snímky jeho těla. Byly otřesné.
To jste neležel pod ním.
Ctihodnosti, může se svědkyně omezit na odpovědi na otázky?
Slečno Singerová, jste v soudní síni, ne na pódiu.
- Odpovídejte na otázky. - Omlouvám se.
Působila jsem mu bolest záměrně?
Ne, nechtěla jsem mu ublížit.
A co jste chtěla?
Nevím, ale nechtěla jsem mu ublížit.
Nic z toho nebylo úmyslné.
Když je řeč o úmyslu někomu ublížit, spíš by před soudem měl stát Dennis.
A přesto tu stojíte vy.
Chodila byste s mým klientem, kdyby se vám dařilo lépe?
Námitka.
Tahle historka, že můj život byl v troskách a jsem cvok,
je zástěrka, aby nepůsobil ještě trapněji.
A nedělají ublížení muži právě tohle,
když od ženy nedostanou to, co chtějí?
Označí ji za cvoka.
Chodila bych s ním? Nevím. Já nevím, kdo je.
Ale chodila jste s ním.
Ano.
A je šílené,
že jsem měla na Dennisovi ráda právě ty věci, o kterých nelhal.
Líbilo se mi, že je chytrý,
líbilo se mi, jak je na mě hodný.
Byl milý na mé přátele. To osloví snad každého.
Slečno Singerová, tohle není stand-up. Držte délku monologu v mezích.
Dobře, omlouvám se.
- Ještě kousek? - Ctihodnosti?
Můžete pokračovat, slečno Singerová.
Omlouvám se, ale bude to stát za to.
Dennis a já se jeden druhému podobáme v tom, že jsme byli oba
frustrovaní ze své životní situace
a oba jsme měli pocit, že si zasloužíme něco víc.
Ale Dennis se každé ráno probudil,
a než by na čemkoli pracoval
nebo se snažil být někým lepším,
prostě lhal.
Je zjevně schopen špatných věcí. Dokáže bez výčitek lhát.
Třeba jeho ruka. Proč má pásku?
To nikdo tyhle věci neověřuje?
Já jsem toho sice ještě tolik nedokázala
a práce mě občas frustruje, bývám na lidi naštvaná,
vybírám si nevhodné partnery,
ale přijímám za to zodpovědnost.
Neskrývám, kdo jsem, a nestydím se za to.
Můžete mě zostudit nálepkou, jaká vám vyhovuje.
Ale nezapomeňme dát správnou nálepku Dennisovi:
prolhaný, života neschopný zbabělec.
- Nemám další otázky, Ctihodnosti. - Pětiminutová přestávka.
- Andreo! - Čau…
Ahoj. Jak to zvládáš?
Vůbec nechápu, že se to tak táhne.
Přesně. Sráč jeden.
Mimochodem, v Kosmické kadetce jsi byla skvělá.
- Mrzí mě, že to vydrželo jen jednu řadu. - Díky.
A mrzí mě, že tě zabili v tom hvězdném požáru
a roztekl se ti obličej a vypadala jsi strašidelně.
Tak díky, že jsi přišla.
Proboha, no jasně.
- Tak zatím. - Jo.
Do toho, Andreo.
Vážené členky a členové poroty, dospěli jste k verdiktu?
Ano, Ctihodnosti.
Pane předsedo, jak jste rozhodli ve věci Kelly versus Singerová?
Mindráky jsou individuální.
Je tu epidemie určitého…
Ne všichni, klid, pane.
…typu chlapů
s hlubokými komplexy, kteří místo aby na sobě pracovali,
nechají nadosmrti za své komplexy platit ženy,
které jim přijdou do cesty.
Sice to není váš problém, ale brzy bude,
že do nějakých 36 nesehnal holku, která by se mu podívala na penis.
Měl teď totiž narozeniny.
A teď je to na vás.
Stejně je hovadina, že máme zákaz přiblížení.
Copak ho chci ještě někdy vidět?
Dodržet to bude hračka.
Tři sta metrů. To je na dostřel.
Přestaň.
Vtipný bylo, že soudkyně chodila na Yale.
Jako by byla na naší straně a bylo to pro ni osobní.
Viděly jste ho ještě?
Ne. Pár dní nato se odstěhoval, dokonce tam nechal věci. Vypařil se.
Stejně je to velký den.
Jsem na tebe moc hrdá.
Díky.
Co jsi vlastně udělala s tím odporným prstenem?
Dala si ho ocenit, prodala ho a koupila za to tohle.
TOHLE JE DENNIS KELLY
JE TO LHÁŘ A NECHODIL NA YALE NERANDĚTE S NÍM
Naser si.
Tak jsem nakonec měla svůj vlastní billboard na nervy.
Díky, že jste přišli. To je můj příběh. Můj čas vypršel.
Překlad titulků: Barbora Vrbová