Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sakra, nemám ani čárku.
- Co to dělá? - Vím já?
Tak co?
Je to rozbitý.
Zasranej krám!
RODINNÉ ALBUM
Ahoj, jsem Fráňa, člen této krásné rodinky, která…
- Uhni, ty šašku! - Tati!
Dámy a pánové, zdravím ve spolek.
Jmenuji se Servando Manuel Guadalupe Villegas De la garza
a tohle je má rodina.
Víte, před pár lety jsem se musel přestěhovat k Fráňovi,
když mě ti zpropadení parchanti nespravedlivě vykopli z důchoďáku,
kde jsem žil v klidu a míru.
Vykopli tě za zbití ošetřovatele holí.
Zkrátka mě vykopli
a já skončil s těmahle lidma, se kterýma si dokonale rozumím.
To vůbec není pravda.
Se kterýma jsem si začal rozumět
postupem času, a nakonec mi přirostli k srdci.
Od té doby někteří přišli a jiní zase odešli,
tak to v moderních rodinách bývá.
Jo, Memo s Billem adoptovali syna.
To však není důvod, proč tu jsme.
Víte, Fráňa s Almou se od rána do večera hádají.
- Jak to můžeš říct, tati? - Dyť je to pravda.
Věc se má prostě tak, že jedeme na návštěvu k její tetě,
kde strávíme společné Vánoce.
A proto udělám všechno pro to,
aby si moje rodina užila ty nejhezčí Vánoce na světě,
stůj co stůj.
Vyrazíme?
- Jenom taková drobnost… - Co zas kurva máš?
Klimoška nefunguje, asi nám bude trochu teplo.
Opatrně.
Tvůj kufr.
- Chci do vody. - Já taky.
Hej, bando. Momentíček.
Jak víte, čeká nás Almina teta, musíme na ni dobře zapůsobit.
Paní Alicie je velmi milá žena, ale taky je ze staré školy.
Má ráda, když je po jejím.
A my jsme její návštěva, tak se prosím chovejte slušně,
buďte ukáznění, a hlavně nemluvte sprostě.
Nezdržuj, vole, chce se mi chcát.
Jaká byla cesta, rodinko?
- Kde máte záchod? - Dobrý den, pane Servando.
- Lásko. - Ahoj.
Vítejte u nás.
Tak ráda tě vidím, zlatíčko. Fešák jako vždycky.
Teto, představím ti svou sanmiguelskou rodinu.
Tohle je Renato, studuje medicínu a bydlí u nás.
- Těší mě. - To je Gala.
- Studuje permakulturu. - Těší mě.
Ráda tě poznávám.
- Těší mě. - Mě taky.
A tohle je Ed, je v důchodu.
Dobrý den.
Těší mě.
- Tohle je Bill. - Můj tatínek.
- A Memo. - Můj druhej tatínek.
- A ty jsi kdo? - Willy.
Moc mě těší, Willy.
A tohle je…
Servando Manuel Guadalupe Villegas…
De la Garza.
K vaším službám, paní.
Alicia Vidaurriová. Těší mě, Fernando.
Servando.
Aha, Servando.
Na es.
Dobrá, ale i Fernando je krásné jméno, že?
Nebylo vás víc?
Gina, má žena, musela zůstat v práci.
To mě moc mrzí.
Můj syn René studuje umění v Londýně, Orlando s Gio jsou muzikanti a mají turné.
Škoda, že je nemůžu poznat.
A tohle jsou Cirila a Primitivo.
- Dobrý den. - Budou vám se vším nápomocní.
- Těší mě. - Díky.
Tak vítejte. Pojďte, ukážu vám dům.
Tady máme bazény.
- Bazény? V množném čísle? - Ano, dva.
Tamhle jsou pokoje, tamhle další.
Žiješ sama?
- Ano, broučku. - To je nuda.
- Willy. - Má pravdu.
Tamhle se jde k molu.
- Že si teta nechala plachetnici, co? - Je to síla.
Díky, žes přijel.
Vím, že nám to poslední dobou neklape…
ale záleží mi na tom, aby…
Fráňo.
Fráňo, našla jsem si jiného.
- To je bezva, lásko. - Francisco, vůbec mě nevnímáš.
Promiň, já…
- Řeším výstavu. - To vidím.
Ale dohodli jsme se, že se o dovolené odpojíš.
- Sakra! Kolik je hodin? - Čas na vaši párovou terapii.
Nuže…
Fráňa slíbil, že nebude pracovat. Sotva jsme přijeli, už visí na mobilu.
- Bylo to důležitý. - Proč jsi jezdil, když jsi hlavou jinde?
Máš pravdu. Budu se ti víc věnovat.
Ne mně, nám.
Nám.
Ani na to nemysli.
- Nejdřív tohle. - Kukuřici, sýr a…
Zavřete pusu, vletí vám tam moucha.
Vypadá to lahodně, Alicie.
Díky, Servando.
Tak se pomodlíme.
Díky, ó pane, za chléb, který nám dáváš.
A rýži a vepřové tacos.
A díky, žes mi dal život, abych mohla být s Almou
a sdílet s ní a s její rodinou tyto krásné svátky.
- Amen. - Amen.
Dobrou chuť.
Nandejte si a podejte to dál.
- Podáme si salát. - Dáš si?
Nemůžete spát?
- Dáte si čaj nebo něco? - Ne, Alicie, díky.
Dokouřím a půjdu do pokoje.
Neměl byste kouřit, škodí to zdraví.
Co v mým věku neškodí?
Poslyšte.
Všiml jsem si, že máte krásnou zahrádku.
Můj syn je přes rostliny.
Ne.
Opovažte se na ni sáhnout!
Dobrou noc.
Sleduj. Taková nádhera.
Překrásné.
Že jo? Krása.
Ano.
Vskutku.
Ale něco tu chybí.
A co?
Ty.
Ach, Ede.
Víš, že jsem nemohla jet.
Ale Fráňa s Almou potřebují být spolu.
Škoda.
No jo, já vím. Ale stejně.
Nic mi neřekneš, teto?
- O čem bych ti měla říkat? - Jak, o čem? O mojí rodině.
Aha, o nich.
Co ti mám říkat? Mělas pravdu, jsou moc milí.
- Že jo? - Ano.
- Ale tvůj tchán je trochu zvláštní, ne? - Já to věděla! Nesednul ti, že jo?
Nejde o to, že by mi vadil, ale přijde mi trochu vlezlý.
Neviděls Almu, tati?
- Neumím tyhle krámy používat. - Ukaž, já to udělám.
- Krásný dům, co? - To jo.
A Alicie je moc milá, viď?
Co? Je ti nesympatická?
Ale jo…
je fajn.
Jenže…
- Jenže co? - Nevím.
Něco se mi na ní nezdá.
Teto, proboha tě prosím, nevyvolávej konflikty.
Chovej se slušně, tati. Jinak nám to všem zkazíš.
Já?
„Já?“ Ano, ty. Vím, jak ráda vyvoláváš hádky.
Hlavně, ať se chová slušně.
- Chybělas mi. - Ty mně taky.
Jsem víla ninja!
- Do vody, kachyně! - Ještě nesmíš.
A říká se „kachny“.
Správně.
Můžeš být, čím chceš, třeba mořskou ninja vílou.
Nemůžeš mu říkat, aby byl mořskou ninja vílou.
- Proč ne? Která knížka to zakazuje? - Jen si vtipkuj.
Dr. Moonferman jasně říká,
že se v tak mladém věku nesmějí zavádět koncepty o pohlaví,
jenom ho to zmate.
Guillermo.
Ano?
To bylo na dítě. Pojď, Guillermo.
Co je ten týpek zač?
Broučku, pomoz mi posbírat hamaky, postavíme si tady jesličky.
- Jesličky? - Ano. Z masa a kostí.
Když budeš hodný, můžeš být Ježíšek.
- Pomoz mi s tím. - A co vánoční stromek?
Ne, broučku, jsme přece na pláži, tady vánoční stromky nerostou.
A kam mi dá Santa dárečky?
Pochybuju, že se tu Santa objeví.
Nebreč, broučínku.
Co to sakra?
- Co se stalo, miláčku? - Broučku.
Alicie mi řekla,
že nebudeme mít vánoční stromek a Santa mi nepřiveze dárky.
To jsem neřekla, špatně mě pochopil.
Řekla jsem, že Santa nejspíš…
Ty, Bille, stejně už je načase mu říct, že Santa neexistuje.
Tak ty necháš syna, aby si hrál na delfína karatistu…
- Mořskou ninja vílu. - Ale Santu mu odpíráš?
Co se stalo?
Ale, tady vaše teta, spolutchyně, nebo co vlastně je,
řekla mému synovi, že nebude vánoční stromek
a Santa nepřiveze dárky.
A můj manžel chce, aby měl jeho syn rybí ocas.
Počkejte. Kluk se mě ptal…
Co si o sobě myslíte?
Jasně, že budeme mít stromek a že přijde Santa Claus.
Všechno bude, a mnohem víc, ale musíte mi pomoct, jasný?
Ne, že se budete válet a já udělám všecko za vás.
Jsem mořská ninja víla!
Děti…
Počkejte.
Servando…
Slyšela jsem dobře? Řekl jste jim, jak se budou slavit Vánoce tady,
v mém domě?
Přesně tak.
Máte s tím snad problém?
A víte, že mám?
Kdo vám dal právo zde prosazovat svou svatou vůli?
Můj věk…
staleté tradice, a fakt, že v mojí rodině,
protože to je má rodina,
se věci dělají, jak se sluší a patří.
To mi dává právo prosazovat svou vůli, paninko.
A aby bylo jasno,
moje vůle je všechno, jenom ne svatá.
Tomu rozumím, ale v tomhle domě,
a aby bylo jasno,
tohle je můj dům,
se bude dělat, co řeknu já.
Rozumíte?
První výstra…
Skvělý pokec.
- Asi mám hlad. - Asi tě miluju.
- Co? - Co?
- Cos to řekl? - Přece…
Neříkej to!
Ty kráso.
- Upřímně… - Ne. Jsme kámoši.
- Ne, jsme rodina.
Jak můžeme být rodina? Známe se půl roku.
To je jedno. Bydlíme v jednom domě, což znamená jediný: jsme rodina.
Podělaná řecká tragédie.
- Galo. - Co je?
Nejdeš na pláž?
Hodím na sebe plavky a jdu.
- Obleč se! - Podívej se mi do očí.
- Neříkej, že nic necítíš. - Pšt! Obleč se.
Primitivo! Vy jste mě ale vylekal. Jednou mě z vás klepne.
Promiňte, paní, ale pán mě požádal…
Pan Servando říkal, že můžeme začít.
Začít s čím?
Řekl jen, že jsme připraveni a můžeme začít.
Tak dobře. Pojďme.
Šup.
Každý si vezme jeden lístek se jménem člověka,
kterému dá vánoční dárek.
Neříkejte, koho jste si vytáhli.
Hlavně ne Galu.
Já tě taky nechci.
Trochu pozdě.
- Koho sis vytáhla? - Má to být překvápko.
Očividně.
Nikomu o vás neřeknu.
Nechci měnit, díky.
Copak to děláte?
Čekáme na vás. Vyberte si, komu dáte dárek.
Ne, děkuji. My se vašich zvyků nechceme účastnit.
Nevíte, o co přicházíte.
Dostala byste dárek.
Není lepšího dárku, než milé společnosti a přání od srdce.
Řeknete Willymu, ať si hraje s milou společností a přáním od srdce.
- Tati! - Klid, o nic nejde.
Co to probrat až večer? Šetřete síly.
Co bude večer?
Vítejte na našem diskusním večeru, edice plážových Vánoc.
Je tu s námi Alicie, tak se chovejte jako lidi
a mluvte jeden po druhém. Kdo začne?
- Chtěl bych říct, že… - Já bych začal…
Hej!
Alicie nesnáší Vánoce a chce nám je všem zmrvit.
Hezky to graduje.
No dovolte, vážený? Žádné Vánoce vám kazit nechci.
- Že ne? - Ne.
Tak proč jste řekla Willymu, že Santa neexistuje?
Nic takového jsem neřekla, šlo o nedorozumění.
Řekla jsem však, a ráda vám to zopakuji,
že nedovolím, abyste v mém domě rozkazoval.
Uklidněte se.
Co kdyby každý řekl, jaké chce Vánoce, a domluvíme se? Stačí komunikovat.
Budiž.
Tak začneme?
Fráňo, nevím, co chceš k Vánocům, ale prosím tě, nech už ten mobil.
Co změnit téma? K večeři chci tresku a romeritos.
- Tresku? - Nesnáším tresku.
Je to tradiční…
- Krocana! - S nádivkou?
- Co pizzu? - Willy miluje zeleninu.
Quinoový salát.
- Teto? - Tresku a romeritos.
- Nikdy jsem to nejedla. - A krocana taky.
- Uděláme Betlém? - Ano.
A stromek chcete?
- Stromek. - Stromek.
- Já ne. - Hlas většiny.
- Chci stromek, ale ne mrtvej. - Ani umělej, to je hnus.
- Přece z plastu. - Co? Z plastu?
A budeme mít pravé jesličky.
- Jistě. - Willy bude Ježíšek.
- Ano! - A Servando bude osel.
Jesličky jsou přece blbost.
Copak jsme v Betlémě?
- Viděli jste tu snad velbloudy? - No jistě.
Je přece logičtější, aby starý tlusťoch na saních
přiletěl až ze severního pólu,
drápal se komínem a rozdával dárky a sladkosti.
Hlavně klid.
Takže se domluvíme na jesličkách.
Samozřejmě, jesličky jsou nezbytné.
A poslední bod, Alicie, Primitivo a Cirila se zúčastní tajného dávání dárků, platí?
Moment.
Může být,
ale ještě jsme neprobrali Santa Clause,
protože paní ho tu nechce.
Ne.
Nezlobte se, ale tlustej vousáč prostě přijde a hotovo.
- A neustoupím. - Víte co? Já taky ne?
Uvidíme, jak to dopadne.
Vy dělejte, co musíte, a já udělám totéž.
- Chci přidat. - Dobře.
- Radši dva. - Určitě?
- A vajíčka? - Tady jsou.
Víc medu.
- Dej si radši jahůdku. - Proč jahůdku?
Willy, ty jsi ale jedlík.
Tobě taky šmakuje.
A do prdele.
Co se ti stalo?
Dostali mě komáři.
- Zapomněl jste zavřít síť? - To jste byla vy!
Ale tati, ona za komáry nemůže.
Tohle jí nedaruju. I deku mi sebrala.
Klid tati, přemýšlej.
Proč by ti Alicie otvírala síť na komáry,
když se k nám chová tak hezky?
Já bych to udělal, tak proč ne ona?
- Tak už dost. - Tohle vám nedaruju.
Druhý kolo.
VYPNUTO
Paní?
Proč jste na Servanda zlá?
Nejsem na něj zlá, ale ten pán tu nemá co rozkazovat.
Vážně nesnášíte Santu a všechny ty zvyky?
Jistěže ne, copak jsem blázen? Naopak, mám je moc ráda.
Ale Servando mi tu nebude poroučet.
Almo?
Almo.
- Není ti nic? - Jsem v pořádku.
Je odtud krásný výhled, viď, zlatíčko?
Ano, tetičko.
Nemůžu najít tentononc.
Co je?
Seš v pohodě?
Zrušil to.
Kdo? Co?
John Maine, hlavní umělec výstavy, to zrušil.
Dva měsíce to s Ginou domlouváme,
a on to týden před akcí zruší.
A Alma je nepříčetná, že pořád pracuju a kdovíco ještě.
Má pravdu.
Aspoň budeš mít konečně čas na svou ženu.
Přesně.
Neříkejte Almě, že je výstava zrušená.
Když si bude myslet, že pořád makám, ale věnuju se jí, tak si u ní šplhnu.
Ženský jsou divný.
Moc pozornosti jim vadí, málo pozornosti taky…
Pořád nechápu, jak to funguje, ty taky ne a Servando už vůbec ne.
Co ty ženský chtějí?
- Srát nás. - Lásku.
Fakt, chtějí milovat a být milovány, stejně jako my, jako všichni.
- Nemel kraviny, vole. - Ty náš romantiku.
Prostě si u ní chci šplhnout.
Co to je?
Na koho tu čekáš?
Na nejkrásnější ženu světa.
Cos provedl?
Prosím?
Znám tě jak svý boty. Řekni mi, cos provedl.
Cože?
To snad není pravda.
Nemůžu povečeřet se svou ženou? Strávit s tebou Vánoce, jen my dva?
Užít si přítomnost, teď a tady?
Jsem dotčen.
- Vážně dotčen. - Tak promiň.
Prostě…
jsi mě zaskočil.
Děkuju, lásko.
Dáte si?
Dědek jeden drzej.
Umírám touhou vidět Ginu.
Co říkal?
Myslím, že umírá nějaká Gina.
Podle mě se z toho nedostane.
Vpravo to zvedněte.
Ne, po vaší pravici.
Tak, správně, dejte to výš.
Taky mě to mate.
Donesl bys mi pytel tamhle zpoza plotu?
- Jasně. - Díky.
Ničemu nerozumím. Nesnáším Vánoce.
- Přestaň. - Co?
Renato.
Renato!
Pomohl bys mi šoupnout postel?
Už jdu.
Co je?
Čauky.
- Celej se potíš. - Tahal jsem pytle.
Kam tu postel chceš šoupnout?
- Pojď. - Ježiši.
- Nejsem tvoje hračka. - Ale jsi.
- Můj mazlíček. - Promiň, Galo, ale takhle ne.
Co vlastně jsme?
Co blbneš, Renato? Proč to tak řešíš? Proč musíš všechno škatulkovat?
Protože tě mám rád a ty mně ne.
- Takže… - Co?
Takhle to chceš?
Takhle to chci.
- Chceš to tak? - Chci to tak.
- Fakt to tak chceš? - Fakt to tak chci.
Co tu děláte?
- Krucinál, tys mě vylekal. - Vy mě taky.
Můžu vám nějak pomoct?
Paní nemá ráda, když si někdo bere zahradnické věci bez dovolení.
- Ano? - Ano.
Beru osmy. Lízni si.
Večeře je na stole.
- Super. - Umírám hlady.
- Já taky. Kde máš tchána? - Neboj, večeříme, kdy zavelíš.
Fajn. Jestli nechce, ať nejí.
Rodino!
Co je?
Pojďte!
Co ten táta zas natropil?
Vždyť chtěli večeřet.
Stal se zázrak, vánoční zázrak.
- Nenapínej nás, tati. - Budete koukat, hlavně Willy.
Konečně můžeme mít opravdové Vánoce.
- Uvidíte. - Můj strom.
- Co vy na to? - Hezký.
- Můj strom. - Není to smrk, souška ani plast.
Rolničky…
Rolničky, rolnič…
Můj strom!
Co je ti?
Nelíbí se vám?
Co se děje, teto? Je ti dobře? Vezmeme ji do pokoje.
Opatrně.
Zasadila ten strom se svou sestrou.
Tos fakt posral.
No do prdele.
Pomalu.
- Potřebuješ něco? - Máme zavolat doktora?
Běžte pryč. Chci odpočívat.
Kdyby něco, tak zavolej, ano?
Alicie.
Jste vzhůru, Alicie?
Ještě mi poděkuješ, příteli.
Alicie.
Co tu chcete?
Alicie, hledal jsem vás.
- Chtěl jsem se vám… - Odejděte.
- Ale… - Seberte se a zmizte!
- Omlouvám se. - Ven!
Ven!
To je děs.
Alicie!
Neodvázala jste náhodou loď?
Pláž se nám totiž vzdaluje,
nebo my od pláže.
Proboha, co jste to provedl?
Já? Vůbec nic.
Máte tu telefon?
Nebo nouzovou světlici?
- Jako ve filmu. - Nemám.
Chcete to řešit dýcháním?
Snad ten člun umíte ovládat.
To není člun, ale plachetnice.
No a co?
- Dostaňte nás ke břehu. - Jsme na plachetnici a nefouká vítr.
To to nemá motor, nebo co?
Má, ale představte si, že nefunguje.
A už proboha mlčte, vy starej blázne!
Pro lásku boží.
Nesahejte na to.
Neslyšíte? Říkám, ať na to nesaháte.
Uklidněte se.
Chvíli si tu pobudeme.
Prosím vás, nekuřte mi tu.
Už kvůli sobě.
Vy si nevážíte života?
Alicie…
v mém věku je pravděpodobnější, že dřív než cigareta mě zabije blesk.
Je to časovaná bomba.
Život.
Začne pomalu, jako…
by neměl nikdy skončit.
Ale pak najednou zrychlí…
a jako by nám docházel čas.
A najednou…
jednoho krásného dne…
doslova v mžiku…
Bum.
Mám aneuryzma, Servando.
Proto to dýchání?
Uklidňuje mě to.
- Jak říkával Homér… - Ten řecký filozof?
Mexický zhulenec.
Homér říkával,
že strach ze smrti je horší než smrt.
A že horší než strach ze smrti…
je strach žít.
Hádám, že si to skvěle užívají.
Neviděls tátu? Nemůžu ho najít.
No… ještě to bude zajímavý.
Almo!
Poběž!
Mám zavolat pobřežní hlídku?
Nebo je tam necháme?
Můžu se vás na něco zeptat?
Proč jste s těmi Vánoci takový beran?
Protože…
před lety, když byli kluci ještě malí…
jsme slavili Vánoce všichni společně,
doma.
Fráňova máma vždycky vařila totéž,
krocana se švestkovou nádivkou.
Nedalo se to jíst.
Pak jsem se převlékl za Santa Clause…
vešel jsem do domu a všem rozdal hračky.
To zní nádherně.
Z hloubi duše jsem to nenáviděl.
Nejenom kostým…
celé Vánoce.
Ale žena mě k tomu nutila.
A když zemřela, došlo mi,
že to, co jsem si myslel, že nesnáším…
byly ty nejhezčí chvíle mého života.
Pak kluci vyrostli a…
Řekněme, že…
jsem nebyl nejlepší otec.
A teď, když je ze mě stařec…
chci ty chvíle znovu prožít.
Ale proč zrovna teď?
Protože v mém věku může být kterýkoli den poslední.
Kterékoli Vánoce mohou být mé poslední.
Proto jsem to chtěl znovu zažít.
Ten klid…
a lásku.
A sakra, stojí mi.
Cože?
Zastavilo se mi srdce, Alicie.
Vy jste nenapravitelný romantik, Servando.
- Vážně. - Váž… Vážně?
Opravdu?
Fakt? Pomoc!
- Tati! - Servando!
Táto!
Servando!
Budeš v pořádku, tati, neboj.
Pamatuj na Memovy hodiny jógy.
- Že bude v pořádku? - To víš, že bude.
- Příbuzní Servanda Villegase? - Ano, jsem jeho syn.
Mám jeho výsledky, utrpěl silný panický záchvat.
Zřejmě ho způsobila hodně silná emoce nebo stres.
Aha, chápu.
Necháme si ho přes noc na pozorování.
- Dobře. - Nebojte, je v pořádku.
- Můžeme ho vidět? - Jistě, tudy.
- Jo? - Můžeme dál?
Jak se cítíš?
Na hovno…
ale mohlo bejt hůř.
Doktor si tě tu chce nechat přes noc, ujistit se, že jsi v pořádku.
Pěkněs nás vyděsil, táto.
Myslel jsem, že přišla má poslední hodinka.
- Měl jste záchvat paniky. - Kdo by nezpanikařil?
Už ani nevím, kdy jsem měl naposledy ženskou.
- Dojdu pro pití. Chcete něco? - Dones mi vizoura.
Hned jsem tu.
Jak ti je, tati?
Pořád myslím na tvou mámu.
Nemůžeš to vědět, ale…
když odešla, nikdy už jsem s nikým nespal.
Proto mě schvátila panika.
Určitě.
Servando skončil v nemocnici.
Páni, to je síla.
Je v pořádku, měl jen panický záchvat.
Gino, říkal jsem si…
že když je ta výstava zrušená, není důvod, abys tvrdla v galerii.
Nechceš za námi přijet?
Moc ráda bych přijela, ale nemůžu. Vlastně musím nutně mluvit s Fráňou.
Moc mi chybíš.
Ach, Ede…
Nemohl jsem ti to vzít, Gino. Co se děje?
Cože?
- Musím běžet. - To mě tu necháš s tím tupcem?
- No dovolte? - Pak tě vyzvednu, jo?
Neudělej nějakou koninu, Francisco.
Taková šance přichází jednou za život. Uvidíš, že to Alma pochopí.
Opatruj se.
Teď mi dones tu whisky.
Vždyť jsem přece tupec.
Nechápu to.
Nemám ponětí, co se mu stalo, ale zas nám to skvěle klape.
To je super.
Vědělas, že je Fráňa ten pravej, když jste se poznali?
Ani ne. Jakože…
líbil se mi, byl to fešák, ale…
nejdřív jsme byli přátelé.
No teda.
Hned jsem tu.
Ede, chceš si ještě vyměnit lístečky?
Už jsem Renatovi koupil dárek.
No tak.
Zvážím to.
- Můžu? - Pojď dál, broučku.
Jak ti je?
Už je to lepší. Jsem ráda, že to bylo jen leknutí.
Teto…
co spolu máte?
No tak, vždyť o nic nejde.
Nic, a i kdyby, tak…
nemůžu.
Proč ne? Kvůli tomu aneuryzmatu?
Budeš se na to do smrti vymlouvat?
Nemůžu mít partnera, vždyť můžu kdykoli umřít.
Všichni můžeme kdykoli umřít.
A co?
Nikdy už s nikým nebudeš?
Aspoň to zkus. Udělej to pro sebe.
Co se děje, Fráňo? Prádlo jsem ti mohla dovézt.
O to nejde.
Víš, jak u nás měl vystavovat John Maine?
Před týdnem to zrušil.
- Cože? - Hádej, koho jsem sehnal místo něj.
Dana Belmonda. Věřila bys tomu, že Dan Belmondo bude v naší galerii?
- Fráňo, musím ti něco říct. - Měli jsme hroznou kliku, je to síla.
- Je to důležité. - Konečně Renému zaplatím školu.
Od jedný do deseti, jak moc se naštveš, když odjedu?
Už to chápu.
Celou dobu jsi milý a pozorný, protože to ten umělec zrušil.
Jak tě to napadlo?
Povečeříme spolu a ráno pojedu do San Miguelu.
Na dva, tři dny max…
Na Silvestra jsem zpátky, slibuju.
Doufám.
Sedmička naštvání, co?
Devítka.
Desítka.
- „Pro Willyho, od…“ - Willy!
Ty rošťáku!
Otvíráš dárky, viděla jsem tě.
Cirilo! Primitivo!
Ano, paní?
Prosím vás, dobře ty dárky schovejte, ať je nikdo nenajde, znáte přece děti.
- Nemějte strach, paní. - Cirilo.
POHOTOVOST
A Francisco? Slíbil, že dorazí.
Já to nechápu. Jak můžete mít 25. prosince inauguraci?
Přece víš, že je v San Miguelu největší nával kolem Vánoc.
Nevážíš si toho, jak se obětuju…
Obětuješ?
Trávit se mnou a s rodinou Vánoce je pro tebe oběť?
To jsem neřekl.
Vůbec mě neposloucháš.
Snažím se ti něco sdělit a ty mě nevnímáš.
Miluju tě, Almo.
Ale zítra jedu na výstavu.
Jeď radši hned, stejně už ses rozhodnul.
No tak, klid.
Fajn.
Jsme tu!
To jsme moc rádi.
- Dobrý den, Alicie. - V nemocnici jste se spravil.
Vypadáte mnohem líp.
Díky.
Zajdu se podívat, kdo potřebuje pomoc, omluvte mě.
Já se taky zajdu…
Tak já se taky zajdu.
Alicie…
Chtěl jsem s vámi mluvit.
Snad mi odpustíte…
že…
jsem to přehnal.
Neměl jsem.
Můžeme na to zapomenout? Prosím.
Neříkal jste, že strach žít je horší…
než strach ze smrti?
Já vím.
Ale nemohu.
Kéž bych vás nikdy nepoznala.
Kam jdeš?
Do San Miguelu.
Ty vole, Francisco, říkal jsem, ať neuděláš nějakou koninu.
Vrátím se za pár dní.
Jedu s tebou.
Proč? Máš tu být na vánoční večeři.
Já se tě neptám. Nemám tu co dělat.
Z úcty k paní domu bych měl odejít.
Tak si pospěš, jedem.
- Oni odvezli autobus? - A nejen ten.
- To snad není možný. - Určitě to byl Servandův nápad.
Kam jeli?
Do San Miguelu.
- Almo. - Nech ji.
Potřebuje být sama.
Mohli mě vzít s sebou.
Měli jsme přece slavit spolu.
Život mě naučil,
že když vypadne jeden zub, zkazí se celý úsměv.
- Básníku. - Takže Vánoce nebudou?
To víš, že budou.
Super!
- Fakt to chceš jíst? - Radši bych povečeřel s ostatníma.
- Ne. - Ne?
Nechceš burrito s romeritem?
To byl vtip. Jedem.
Jste nádherní, budeme mít krásnou fotku.
Hele.
- Koho představuješ? - Nějakýho posranýho krále, a ty?
- Přece Baltazara. - Neměla Alma dělat Marii?
Necítí se dobře, tak je panna tady Gala.
Hezky zapózujte.
Co to s váma je, lidi? Co se tak tváříte?
Při vší úctě, paní, neurazte se, ale…
stojí to pěkně za prd.
- Má pravdu, je to blbý. - Umírám vedrem, je to nepohodlný.
Když nechcete, tak na to kašlem.
Víte co? Když mi nikdo nedá dárek,
být ninja Ježíšek stojí za starou belu.
Zavolejte mě, až bude večeře.
Fracek jeden.
Hej.
Zlato.
HOMÉROVA CESTA ŽIVOTEM
V kolik chceš večeřet?
Radši nemysli na to, co jíš.
Hnusnější vánoční večeři jsem snad nezažil.
Vzpomínám si na mnohem horší.
Byly to první Vánoce po mámině smrti.
Pamatuješ?
Vařils ty.
Nikdy předtím jsem to nedělal, synku.
Spálils krocana na uhel. Museli jsme ho krájet kladivem.
Ani pes ho nechtěl, co?
Aspoň to zkusil.
Jablečnej koláč byl horší.
Takovej hnus, nedalo se to žrát.
Jak jsem si mohl splést cukr se solí?
A já vůl to spolykal, abych ti to nebylo líto.
Víš, co tehdy bylo nejlepší?
Buráky?
Ne.
Být spolu jako rodina.
Ujde to.
Co se radši…
Ano, chlapče.
- Že jo? - Vraťme se.
Jedem, taťko.
Já se na to vyseru!
Podej mi vercajk, je někde vzadu.
Francisco!
- Co je? - Pojď sem.
Páni, teď se fakt musíme vrátit.
Prosím.
Kdo tam ty dárky schoval?
Jak to mám vědět?
Další auto.
Prosím.
No tak, zastavte. Haló!
Já se na to…
To nikdo nevezme dva chlapy uprostřed silnice na Štědrej večer?
Ne, tati, je jiná doba.
Prosím vás!
Nádhera.
Ovocný koláč.
- Výborně. - Vypadá to znamenitě.
Tamhle, drahoušku.
Mám to dát sem?
Romeritos tamhle. Šoupnete se trochu?
Skvěle.
Tak tedy.
Pomodleme se.
Děkujeme, ó pane, za chléb, který jsi nám dal.
A za tresku s romeritos.
A…
Promiňte, ale já nemůžu. Není mi dobře, nezvládnu to.
Nemůžu.
Smím pronést proslov?
Chtěli bychom poděkovat za to, že tu dnes můžeme být.
Všichni společně.
A také za tuto úžasnou večeři.
Přestože jste s sebou přivezli i hádky,
nelze popřít,
že s vámi do tohoto domu přišel nový život, plný radosti a veselí.
Muchos „thank yous“.
Dovolte mi poděkovat i vám, paní,
že jste nás přijala do rodiny,
mě i Cirilu.
Já děkuji vám.
I já vám chci všem poděkovat,
protože,
aniž byste to tušili,
naučili jste nás, že na způsobu oslavy nezáleží.
Je jedno, zda máme krocana, romeritos,
jestli máme všechno, nebo nic.
Hlavní je, že jsme všichni spolu
a slavíme se svými blízkými.
Dnes večer…
chci poděkovat za to.
Tak dobrou chuť.
Veselé Vánoce.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Hele, jede další.
Kašli na to, tati, nemá to cenu, stejně nám nikdo nezastaví.
Pro nás dva Vánoce skončily.
- Jedete na pláž? - Jo.
Naskočte, vezmu vás.
- Děkujem. - Děkujem.
Můžem?
Pospěš, Francisco, nezdržuj.
Už jdu. Jedem.
Neměla jsem ho posílat pryč.
Ne na Vánoce.
Kéž by tu byl.
Překvápko!
- Gino, ráda tě vidím. - Já tebe taky.
- Kde je Ed? - Tamhle. Pojď dál.
Ede, miláčku? Kdepak jsi? Jsem tu.
Veselé Vánoce!
- Gino! - Gino?
- Já mám takovou radost! - To je překvapení.
Vítej.
Chybělas nám.
Nemohla jsem si to nechat ujít.
- A co výstava? - Všechno jsem zařídila.
Tohle je důležitější, Fráňa to určitě pochopí. Viď, Fráňo?
Fráňo?
- Já se z toho hocha picnu. - Neměla jsem ho posílat pryč.
Měla jsem mu nejdřív říct, že jsem těhotná.
Cože?
- Ty jsi těhotná? - Cože?
- Co? - Těhotná?
Ty jsi těhotná? Zlatíčko moje!
Tomu říkám veselé Vánoce.
Chci být kmotrou.
- Jasně. - To je požehnání.
- Blahopřeju. - Nemůžu tomu uvěřit.
Ani já ne.
Konečně mi někdo bude rozumět.
My ti rozumíme, broučku.
- I když to tak někdy nevypadá. - A můžeš věřit, na co chceš.
A vždycky budeš moct být sám sebou, ano?
Ano.
- Jdu tam. - Fráňa!
Baltazare.
- Ahoj. - Ahoj.
Gio!
- Veselé Vánoce. - To je překvapení!
- Ahoj. - Co se stalo?
Zrušili nám koncert, tak jsme tady.
- Pojďte dál. - Překvápko. Ahoj.
Panenka Marie.
- Gio. - Ahoj.
- Jak se máte? - To je teta Alicie, Gio a Orlando.
- Těší mě, vítejte. - Děkujeme.
Kde máte Fráňu?
A Servando?
Vemte si tu deku, já ji nepotřebuju.
Díky.
Pomalu, tati.
Zachránil jste nám Vánoce.
Ať vždycky najdete cestu domů.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Mám nápad.
Vánoční výzdoba.
- Co jste zač? - Do prdele.
Krucinál fagot, ty chlape jeden. Máš mě varovat, než se zjevíš jako duch.
Já se taky vylekal, nemyslete si.
Někdo paní ukradne nářadí a bude to na mě.
Můžu vám nějak pomoct?
No, vlastně…
Cože?
Ty čekáš miminko?
- Můžu být kmotra? - Pozdě.
Moc pozdě.
Budeme strejda s tetičkou.
Ty, Willy, neřekls mi, co sis od Ježíška a od Santy přál.
Pro sebe nic. Jenom, aby byli na Vánoce všichni spolu.
Broučku, ty máš ale zlaté srdce!
Sněží!
Na pláži přece nesně…
Na pláži sněží!
Pojďte, ono vážně sněží.
- Co to je? - Jak je to možné.
Rychle, poběž!
Sníh!
Co to je?
Primitivo!
Slyšíte to?
Počkej.
Pomůžeš mi s tou postelí?
Jo.
Rodino!
Máte tu místo pro dva nepříliš svaté poutníky?
Dárky!
Mám takovou radost, že jste tu.
Gino? Gio? Orlando? Kde se tu berete?
Vánoce s rodinou jsou vždycky lepší.
Jsem tak ráda, že jste se vrátil s dárky, Servando.
Díky.
Nepřijel jsem jen kvůli dárkům.
Ne?
Ne.
Uvědomil jsem si, že mám pořád pro co žít
a co sdílet.
Beze strachu.
Almo.
Odpusť mi to.
Žádný umělec ani galerie není tak důležitý jako ty.
Promiň.
Fráňo, dáš miminku jméno Guille?
Willy, Fráňa to ještě neví.
Promiň, že jsem ti to neřekla. Nechtěla jsem, abys to zjistil takhle.
Počkat.
Já budu otcem?
Ano.
- Já budu táta? - Ano.
Já budu táta! Lidi, já budu táta.
Budu táta!
A já budu děda!
Budu děda!
Hurá!
Oslavu!
Copak?
- Ježiš, už zas? - Ne, počkej.
Buď v klidu.
Je to v pořádku.
Vzal si viagru.
OD SERVANDA PRO ALICII
Překlad titulků: Jiří Nehyba