Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אוף, אין כאן קליטה.‬
‫מה הוא עושה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫נו?‬
‫לא נראה לי שזה יעבוד.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫- אלבום משפחתי -‬
‫היי, אני פראן,‬
‫ואני שייך למשפחה המקסימה הזאת‬ ‫מסן מיגל, שבה מה שחשוב…‬
‫זוז, טמבל!‬ ‫-אבא!‬
‫יום טוב, גבירותיי ורבותיי.‬
‫שמי סרוונדו מנואל גוודלופה‬ ‫וייגס דה לה גרסה,‬
‫וזו המשפחה שלי.‬
‫אז ככה,‬
‫לפני כמה שנים נאלצתי לעבור לגור עם פראן,‬
‫אחרי שכמה מניאקים העיפו אותי שלא בצדק‬
‫מבית האבות שבו גרתי בהרמוניה מושלמת.‬
‫העיפו אותך כי הרבצת לאח סיעודי במקל שלך.‬
‫הנקודה היא שהעיפו אותי.‬
‫אז עברתי לגור עם חבורת האנשים הזאת,‬
‫וכולנו הסתדרנו יחד מושלם.‬
‫לא! זה לא היה ככה.‬
‫טוב, בסופו של דבר הסתדרנו יחד מושלם,‬
‫ואפילו למדתי לאהוב אותם.‬
‫- זה עתה נישאו -‬
‫מאז, כמה אנשים עזבו,‬ ‫וכמה אנשים אחרים באו לגור איתנו.‬
‫ככה זה במשפחות מודרניות.‬
‫אה! וביל וממו אימצו ילד.‬
‫- אוטובוס בי"ס -‬
‫בכל מקרה, זו לא הסיבה שאנחנו פה.‬
‫אז ככה, פראן ואלמה רבו בלי הפסקה.‬
‫מה קרה לך, אבא? אתה לא יכול להגיד את זה.‬
‫זאת האמת.‬
‫אז עכשיו‬
‫אנחנו נוסעים לבית של הדודה שלה‬ ‫כדי לחגוג יחד את חג המולד.‬
‫לכן הפעם אעשה כל מה שצריך‬
‫כדי להבטיח שחג המולד של המשפחה שלי‬ ‫יהיה מושלם, ויהי מה.‬
‫בסדר. מוכנים לצאת לדרך?‬
‫רק דבר אחד קטן.‬
‫מה הבעיה עכשיו?‬
‫המזגן לא עובד, אז אולי יהיה קצת חם בפנים.‬
‫- אוטובוס בי"ס -‬
‫זהירות.‬
‫קחי את המזוודה שלך.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫אני רוצה לשחות.‬ ‫-גם אני.‬
‫גם אני!‬
‫היי! כולם!‬
‫חכו רגע.‬
‫אלמה מחכה לנו עם הדודה שלה,‬
‫אז אנחנו צריכים לעשות רושם ראשוני טוב.‬
‫גברת אליסיה היא אישה…‬
‫טוב, היא נחמדה מאוד, אבל גם מסורתית מאוד.‬
‫היא אוהבת שעושים הכול בדיוק כמו שהיא רוצה.‬
‫אנחנו האורחים שלה, אז בבקשה תתנהגו יפה.‬
‫תהיו מנומסים, והכי חשוב, בלי קללות, בסדר?‬
‫שתוק כבר, אידיוט. יש לי פיפי.‬
‫משפחה, איך הייתה הנסיעה?‬
‫איפה השירותים?‬ ‫-היי, סרוונדו. הם שם.‬
‫מתוקה.‬ ‫-היי.‬
‫שלום, ברוכים הבאים.‬
‫כמה טוב לראות אותך!‬
‫מתוק שלי, אתה חתיך כמו תמיד.‬
‫דודה, תני לי להציג את המשפחה שלי מסן מיגל.‬
‫זה רנאטו. הוא לומד רפואה וגר איתנו.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫זאת גאלה. היא לומדת חקלאות בת-קיימא.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫זה אד. הוא בגמלאות.‬
‫שלום.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫זה ביל.‬
‫אבא שלי.‬
‫וממו.‬
‫האבא השני שלי.‬
‫ומי אתה?‬
‫אני וילי!‬
‫נעים להכיר, וילי.‬
‫וזה…‬
‫סרוונדו מנואל גוודלופה וייגס…‬
‫דה לה גרסה.‬
‫לשירותך, גברתי.‬
‫אליסיה וידאורי. נעים מאוד להכיר, פרננדו.‬
‫סרוונדו.‬
‫אה, סרוונדו. ב-ס'.‬
‫בסדר. אבל פרננדו זה שם יפה, לא?‬
‫לא חסרים לנו כמה אנשים?‬
‫אשתי ג'ינה לא יכלה לבוא.‬ ‫היא נשארה לעבוד בבית.‬
‫חבל.‬
‫ורנה, הבן שלי, לומד אומנות בלונדון.‬
‫וג'יו ואורלנדו, המוזיקאים, בסיבוב הופעות.‬
‫אוי, חבל שלא אזכה לפגוש אותם.‬
‫בסדר. אלה סירילה ופרימיטיבו.‬
‫שלום.‬ ‫-הם יעזרו לכם בכל מה שתצטרכו.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר, אז ברוכים הבאים.‬
‫בואו, אעשה לכם סיור בבית.‬
‫אלה הבריכות.‬
‫"בריכות", ברבים?‬ ‫-כן, שתיים.‬
‫פה יש חדרי שינה, וגם כאן יש כמה…‬
‫את גרה פה לבד?‬
‫כן, מותק.‬
‫נשמע משעמם.‬
‫וילי.‬ ‫-לא, הוא צודק.‬
‫ושם נמצא המזח.‬
‫מדהים שדודה שלי שמרה את המפרשית, נכון?‬ ‫-מדהים!‬
‫תודה שבאת.‬
‫אני יודעת שהיינו מרוחקים בזמן האחרון,‬
‫אבל ממש חשוב לי ש…‬
‫פראן?‬
‫פראן, אני מאוהבת בגבר אחר.‬
‫נהדר, מותק.‬
‫פרנסיסקו, אתה לא מקשיב!‬
‫סליחה, זה…‬
‫התערוכה.‬ ‫-כן, אני יודעת, התערוכה.‬
‫אבל הסכמנו שתתנתק מהעבודה‬ ‫בזמן שאנחנו בחופשה.‬
‫אוי, לא! מה השעה?‬
‫הגיע הזמן לטיפול זוגי!‬
‫אז…‬
‫פראן הבטיח להתנתק מהעבודה,‬
‫אבל הוא כל הזמן בטלפון.‬
‫זה חשוב.‬
‫בשביל מה באת אם אתה לא באמת פה?‬
‫את צודקת. אני מבטיח‬ ‫שאקדיש לך יותר תשומת לב.‬
‫לא לי. לנו.‬
‫לנו.‬
‫שלא תעז.‬
‫זה נראה טעים.‬
‫תראו!‬
‫נתחיל בזה.‬ ‫-תירס, גבינה ו…‬
‫זהו זה!‬
‫תסגור את הפה, שלא ייכנס זבוב.‬
‫הכול נראה טעים מאוד, אליסיה.‬
‫תודה, סרוונדו.‬
‫בסדר, עכשיו נישא תפילת הודיה.‬
‫תודה, אלי, על האוכל שיש לפנינו.‬
‫אורז וטאקוס חזיר.‬
‫ותודה שהענקת לי את הזמן הזה עם אלמה‬
‫ואת ההזדמנות לחלוק את התקופה הנפלאה הזאת‬ ‫איתה ועם המשפחה שלה.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫בתיאבון.‬
‫אני רוצה…‬ ‫-מתחילים בסלט.‬
‫אני גם רוצה…‬
‫הינה הרוטב. אני אקח קצת ואעביר.‬
‫תעבירו סלט לכולם.‬ ‫-רוצה?‬
‫לא הצלחת להירדם?‬
‫רוצה תה?‬
‫לא, תודה, אליסיה.‬
‫אני אסיים את הסיגריה שלי ואלך לישון.‬
‫לא כדאי לך לעשן, סרוונדו. זה מזיק לבריאות.‬
‫בגילי, מה לא מזיק?‬
‫היי.‬
‫שמתי לב שיש לך גינה מקסימה.‬
‫הבן שלי פראן מומחה לצמחים.‬
‫לא!‬
‫שלא תעז לגעת בגינה שלי!‬
‫לילה טוב.‬
‫תראי.‬
‫זה מדהים!‬
‫איזה יופי!‬
‫נכון? יפהפה פה.‬
‫כן, באמת יפה.‬
‫אבל חסר פה דבר אחד.‬
‫מה?‬
‫את.‬
‫אוי, אד.‬
‫הייתי חייבת להישאר.‬
‫אבל אתה יודע שפראן ואלמה‬ ‫צריכים את הזמן הזה יחד.‬
‫אין מה לעשות.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫ובכל זאת…‬
‫דודה.‬ ‫-כן?‬
‫אין לך מה לומר?‬
‫לומר על מה?‬
‫מה נראה לך?‬
‫על המשפחה שלי.‬
‫אה, הם!‬
‫מה אני אגיד לך? צדקת.‬
‫הם נפלאים.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אבל חמיך קצת מוזר.‬
‫ידעתי! ידעתי שאת לא מחבבת אותו.‬
‫לא, ממש לא. לא אמרתי שאני לא מחבבת אותו.‬
‫הוא פשוט קצת חטטן.‬
‫אבא, ראית את אלמה?‬
‫אני לא מצליח להפעיל את הדבר הזה.‬
‫תן לי לנסות, אבא.‬
‫יפה פה, נכון?‬
‫כן.‬
‫ואליסיה נחמדה, נכון?‬
‫מה? היא לא מוצאת חן בעיניך?‬
‫כן, היא…‬
‫נחמדה.‬
‫אבל…‬
‫אבל מה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫יש בה משהו מוזר.‬
‫תעשי לי רק טובה אחת, דודה.‬
‫בבקשה, בלי דרמה.‬
‫תתנהג יפה, אבא.‬
‫אל תעשה בעיות לכולנו.‬
‫אני?‬
‫"אני?" אני יודעת כמה את אוהבת דרמה.‬
‫טוב, כל עוד הוא לא יתחצף.‬
‫אוי, מתוקה!‬ ‫-התגעגעתי אלייך.‬
‫ואני אלייך.‬
‫אני בת ים נינג'ה!‬
‫למים, דגיגיונים!‬
‫לא! אסור לך להיכנס.‬
‫ואומרים "דגיגונים".‬
‫כן, בן!‬
‫אתה יכול להיות כל מה שתרצה,‬ ‫אפילו בתולת ים נינג'ה.‬
‫בחייך, ממו. אסור לך להגיד‬ ‫שהוא יכול להיות בת ים נינג'ה.‬
‫למה לא? באיזה ספר זה כתוב?‬
‫אתה אולי צוחק,‬
‫אבל ד"ר מונפרמן כותב במפורש‬
‫שאסור לחשוף ילדים צעירים להבחנה מגדרית.‬
‫זה רק יבלבל אותו.‬
‫גיירמו!‬
‫כן?‬
‫לא אתה, הילד. בוא, גיירמו.‬
‫מי הדוקטור הזה?‬
‫תקשיב, מתוק, אני צריכה שתעזור לי‬ ‫לאסוף חציר לתצוגה של לידת ישו.‬
‫תצוגת לידה?‬ ‫-כן, עם תפאורה ושחקנים!‬
‫ואם תתנהג יפה, תוכל להיות ישו התינוק.‬
‫קדימה, תעזור לי.‬ ‫-איפה עץ חג המולד?‬
‫לא, חיים שלי. בחוף אין עצי חג מולד.‬
‫אז איפה סנטה ישאיר את המתנות שלי?‬
‫לא נראה לי שסנטה יביא אותן לכאן.‬
‫אל תבכה, מתוק.‬
‫מה קורה פה?‬
‫מתוק שלי, מה קרה?‬ ‫-חמודי, מה קרה?‬
‫אליסיה אמרה לי‬
‫שלא יהיה עץ חג המולד‬
‫ושסנטה לא יביא לי מתנות.‬
‫לא, זו אי הבנה. לא אמרתי את זה.‬
‫בסך הכול אמרתי שסנטה כנראה…‬
‫ביל, אולי זה זמן טוב‬ ‫לספר לווילי שסנטה לא קיים.‬
‫אז תיתן לבן שלך להיות דולפין קראטה…‬
‫בת ים נינג'ה.‬
‫…אבל לא להאמין בסנטה?‬
‫מה קרה?‬
‫הדודה שלה, החותנת של הבן שלך, מה שלא יהיה,‬
‫אמרה לבן שלי שלא יהיה עץ חג מולד‬
‫ושסנטה לא יביא לו צעצועים.‬
‫ובנוסף, בעלי רוצה שלבן שלו יהיה זנב של דג.‬
‫לא. הוא פשוט שאל אותי.‬
‫ו…‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫ברור שיהיה עץ.‬
‫ברור שסנטה קלאוס יבוא.‬
‫ויהיו עוד הרבה מאוד דברים.‬
‫אבל תצטרכו לעזור לי, בסדר?‬
‫אל תשבו בחיבוק ידיים בזמן שאני עושה הכול.‬
‫אני בת ים נינג'ה!‬
‫ילדים!‬
‫לא, סליחה… היי.‬
‫סליחה, סרוונדו.‬
‫שמעתי נכון?‬
‫אמרת להם איך לחגוג את חג המולד כאן,‬
‫בבית שלי?‬
‫נכון מאוד.‬
‫יש לך בעיה עם זה?‬
‫כן, האמת שכן.‬
‫מה נותן לך את הזכות‬ ‫לכפות עלינו את הרצון הקדוש שלך?‬
‫הגיל שלי.‬
‫מסורת בת מאות שנים,‬
‫והעובדה שבמשפחה שלי, כי זו המשפחה שלי,‬
‫עושים דברים כמו שצריך.‬
‫זה נותן לי את הזכות‬ ‫לעשות מה שאני רוצה, גברתי.‬
‫ורק שיהיה ברור,‬
‫הרצון שלי ממש לא קדוש.‬
‫אני מבינה, אבל בבית הזה,‬
‫ורק שיהיה ברור,‬
‫זה הבית שלי,‬
‫עושים דברים בדיוק כמו שאני אומרת.‬
‫מובן?‬
‫אוי! אזהרה ראשונה…‬
‫שמחתי לדבר איתך.‬
‫אני חושבת שאני רעבה.‬
‫אני חושב שאני אוהב אותך.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫מה אמרת?‬ ‫-כלומר…‬
‫לא! אל תגיד את זה!‬
‫לעזאזל!‬
‫אם כבר שאלת, האמת ש…‬
‫זה לא משנה, אנחנו חברים. לא, אנחנו משפחה!‬
‫אנחנו לא משפחה.‬
‫נפגשנו לפני חצי שנה.‬
‫זה לא משנה. כולנו גרים באותו בית.‬
‫ואתה יודע איך זה עובד, כולנו משפחה.‬
‫טרגדיה יוונית מחורבנת.‬
‫גאלה?‬ ‫-כן?‬
‫זאת אני. רוצה ללכת לחוף?‬
‫כן, אני באה. אני רק לוקחת בגד ים.‬
‫תתלבש.‬
‫גאלה, תסתכלי לי בעיניים‬ ‫ותגידי לי שאת לא מרגישה כלום.‬
‫לא. שקט! תתלבש.‬
‫- אימא בלוגה -‬
‫- טוני ליסקנו -‬
‫אוי! פרימיטיבו, הבהלת אותי!‬
‫אתה עוד תהרוג אותי!‬
‫אני מתנצל, גברתי,‬
‫אבל מר סרוונדו‬ ‫אמר שאנחנו מוכנים ושאפשר להתחיל.‬
‫להתחיל מה?‬
‫הוא רק אמר שאנחנו מוכנים ושאפשר להתחיל.‬
‫בסדר. בוא נלך.‬
‫קדימה.‬
‫כל אחד ייקח פתק.‬
‫על הפתק יהיה כתוב השם של האדם‬ ‫שתיתנו לו מתנה בערב חג המולד.‬
‫ואל תגלו לאף אחד את מי הגרלתם. זו הפתעה.‬
‫אני לא רוצה את גאלה.‬
‫גם אני לא רוצה אותך.‬
‫קצת מאוחר לזה.‬
‫את מי קיבלת?‬
‫זו הפתעה.‬
‫זה די ברור.‬
‫- רנאטו -‬
‫סודך שמור עימי.‬
‫אני לא רוצה להחליף. תודה.‬
‫היי, מה אתם עושים?‬
‫מחכים לך.‬ ‫את צריכה להגריל שם להחלפת המתנות.‬
‫לא, תודה.‬
‫אני מעדיפה לא להשתתף במסורות שלכם.‬
‫ההפסד כולו שלך.‬
‫עכשיו לא תקבלי מתנה.‬
‫אין מתנה טובה יותר מחברים טובים‬
‫ומשאלה כנה.‬
‫תגידי לווילי שהוא יצטרך לשחק‬ ‫עם חברים טובים ומשאלה כנה.‬
‫מספיק, אבא.‬ ‫-תירגע, הכול בסדר.‬
‫נדבר על זה הערב. חבל על האנרגיה שלכם.‬
‫מה קורה הערב?‬
‫ברוכים הבאים לדיון השבועי,‬ ‫מהדורת חג המולד בחוף!‬
‫אליסיה הצטרפה אלינו, אז בבקשה,‬
‫תהיו מנומסים, ותדברו אחד-אחד.‬
‫מי רוצה להתחיל?‬
‫אני רוצה להגיד…‬ ‫-אני רוצה להתחיל.‬
‫אני לא מבין. ממו אומר לו שסנטה לא קיים…‬
‫ממו יודע טוב מאוד…‬
‫זה בסדר אם הוא…‬ ‫-היי!‬
‫אם הילד כבר מבולבל,‬ ‫זה רק יבלבל אותו עוד יותר, נכון?‬
‫היי!‬
‫אליסיה שונאת את חג המולד‬ ‫ורוצה להרוס אותו לכולנו.‬
‫זה מסלים במהירות.‬
‫סליחה. זה לא נכון, אדוני.‬
‫אני לא רוצה להרוס לאף אחד את חג המולד.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אז למה אמרת לווילי שסנטה קלאוס לא קיים?‬
‫לא, רגע. לא אמרתי את זה.‬
‫זו הייתה אי הבנה.‬
‫אמרתי, ואני חוזרת, אדוני,‬
‫שלא ארשה לך לבוא לבית שלי, לחלק פקודות‬
‫ולהגיד לי מה לעשות.‬
‫כולם להירגע.‬
‫אולי כל אחד יגיד איך הוא רוצה‬ ‫לחגוג את חג המולד,‬
‫ונגיע לפשרה?‬
‫אפשר לפתור את זה.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, בואו נעשה את זה.‬
‫שנתחיל?‬
‫פראן, אני לא יודעת מה אתה רוצה לחג המולד,‬ ‫אבל בבקשה תעזוב את הטלפון.‬
‫בסדר. בואו נחליף נושא.‬
‫אני רוצה בקלה ורומריטוס לארוחת ערב.‬
‫בקלה?‬
‫בקלה זה דג מלוח מדי.‬ ‫-כן, זה מאכל מסורתי…‬
‫תרנגול הודו!‬
‫תרנגול הודו ממולא?‬ ‫-איזה מין פיצה?‬
‫וילי אוהב ירקות.‬
‫עם סלט קינואה.‬
‫דודה?‬ ‫-רומריטוס ובקלה.‬
‫אף פעם לא אכלתי את זה.‬ ‫-אורז, ואולי תרנגול הודו.‬
‫עם תהלוכת חג?‬ ‫-כן!‬
‫עם עץ או בלי עץ?‬
‫עם עץ.‬ ‫-עץ חג מולד?‬
‫אני נגד.‬ ‫-הרוב הצביע בעד.‬
‫כן, אבל עץ אמיתי.‬ ‫-לא עץ מלאכותי. זה גרוע.‬
‫חייבים עץ פלסטיק.‬ ‫-פלסטיק? באמת?‬
‫כן!‬ ‫-לא טבעי.‬
‫עם תצוגה של לידת ישו.‬ ‫-ברור.‬
‫וילי יהיה ישו התינוק.‬ ‫-חמוד!‬
‫וסרוונדו יהיה החמור.‬
‫לא הגיוני לעשות תצוגה של לידת ישו.‬
‫אנחנו לא בבית לחם.‬
‫את רואה גמלים בחוף?‬
‫ברור.‬
‫הרבה יותר הגיוני שאיזה זקן שמן‬
‫יטוס במזחלת איילים מהקוטב הצפוני,‬
‫ייכנס דרך הארובה‬
‫וישאיר עוגיות ומתנות.‬
‫כולם להירגע.‬
‫אז סיכמנו שתהיה תהלוכת חג.‬
‫ברור שתהיה.‬
‫זה חשוב.‬ ‫-ודבר אחרון…‬
‫דודה אליסיה, פרימיטיבו וסירילה‬ ‫ישתתפו בהחלפת המתנות.‬
‫בסדר?‬ ‫-היי, רגע.‬
‫הכול נשמע מצוין,‬
‫אבל לא אמרת כלום על סנטה קלאוס.‬
‫כי בעלת הבית לא רוצה שהוא יבוא.‬
‫לא.‬
‫תסלחי לי מאוד,‬
‫אבל השמן המזוקן בא.‬
‫על זה אני לא מתפשר.‬
‫תראה מה זה. גם אני לא.‬
‫אז נחכה ונראה מה יקרה.‬
‫אתה תעשה מה שאתה צריך לעשות,‬
‫ואני אעשה מה שאני צריכה לעשות.‬
‫אני רוצה עוד אחד.‬ ‫-בסדר.‬
‫בעצם שניים.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אין ביצים?‬ ‫-יש פה.‬
‫עוד סירופ.‬
‫תאכל תות, בסדר?‬ ‫-למה תות?‬
‫וואו, וילי! יש לך תיאבון בריא.‬
‫גם לך לא חסר, מותק.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אבא, מה קרה לך?‬
‫היתושים תקפו אותי.‬
‫שכחת לסגור את רשת היתושים?‬
‫את פתחת אותה!‬
‫תירגע. זו לא אשמתה שיש יתושים.‬
‫היא תשלם על זה.‬ ‫היא אפילו הורידה את הסדינים מהמיטה.‬
‫תירגע, אבא. תחשוב על זה.‬
‫אתה באמת חושב שאליסיה,‬ ‫שמארחת אותנו כל כך יפה,‬
‫התגנבה לחדר שלך באמצע הלילה‬ ‫ופתחה את רשת היתושים?‬
‫ברור! זה בדיוק מה שאני הייתי עושה!‬
‫טוב, מספיק.‬
‫אבל זה לא נגמר.‬
‫סיבוב שני.‬
‫- סגור -‬
‫שקט. בוא הנה.‬
‫גברת?‬
‫למה את רעה לסרוונדו?‬
‫אני לא רעה אליו.‬
‫אבל לא אתן לו לחלק לי פקודות בבית שלי.‬
‫לא ארשה את זה.‬
‫את באמת שונאת את סנטה ואת כל המסורות האלה?‬
‫ברור שלא.‬
‫אני לא משוגעת.‬ ‫האמת היא שאני אוהבת את המסורות האלה.‬
‫אבל סרוונדו לא יבוא הנה‬ ‫ויעשה כל מה שבא לו.‬
‫אלמה…‬
‫אלמה!‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, מצוין.‬
‫נכון שהנוף מקסים, מתוקה?‬
‫כן, דודה. מקסים.‬
‫אני לא מוצאת את המה-שמו.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫הוא ביטל.‬
‫מי ביטל?‬ ‫-ג'ון מיין.‬
‫האומן שהיה אמור לפתוח את התערוכה.‬ ‫הוא ביטל.‬
‫חודשיים…‬
‫ניהלנו איתו משא ומתן במשך חודשיים…‬
‫ושבוע לפני האירוע הוא מבטל,‬ ‫ובזה נגמר העניין.‬
‫ובנוסף, אלמה כועסת עליי.‬
‫היא אומרת שאני תמיד עובד.‬
‫היא צודקת.‬
‫עכשיו יהיה לך יותר זמן לבלות עם אשתך.‬
‫כן.‬
‫אבל אל תספרו לאלמה שהתערוכה בוטלה.‬
‫אם היא תחשוב שאני נותן לה עדיפות‬ ‫על פני התערוכה, לפחות אצבור קצת נקודות.‬
‫קשה עם נשים, כי…‬
‫רע להרעיף עליהן תשומת לב,‬ ‫אבל גם רע להתעלם מהן.‬
‫אני לא מבין אותן.‬
‫גם אתה לא, וסרוונדו עוד פחות.‬
‫מה נשים רוצות?‬
‫לדפוק אותנו.‬ ‫-אהבה.‬
‫באמת. זה מה שהן רוצות.‬
‫לאהוב ולהיות נאהבות,‬
‫בדיוק כמונו וכמו כולם.‬
‫תעשה לי טובה!‬ ‫-כן, בחייך.‬
‫צא מהסרט, אחי!‬ ‫-הוא מתאהב בקלות.‬
‫אתה לא רואה?‬
‫אני צובר נקודות עכשיו.‬
‫מה זה?‬
‫למי אתה מחכה?‬
‫לאישה הכי יפה בעולם.‬
‫מה עשית?‬
‫סליחה?‬
‫אני מכירה אותך. תגיד לי מה עשית.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫באמת שלא.‬
‫אסור לי לעשות משהו נחמד בשביל אשתי?‬
‫לא יכול להיות שאני פשוט‬ ‫רוצה להיות לבד איתך בחוף?‬
‫ליהנות מהרגע הזה?‬
‫נעלבתי.‬
‫נעלבתי, שתדעי לך.‬
‫בסדר. אני מצטערת.‬
‫פשוט…‬
‫הפתעת אותי.‬
‫תודה, מותק.‬
‫רוצים שאכטה?‬
‫זקן מגעיל.‬
‫אני מת לראות את ג'ינה.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫נראה לי שאיזו אישה בשם ג'ינה על סף מוות.‬
‫ואני לא חושב שהיא תשרוד.‬
‫ימינה ולמעלה.‬
‫לא, לצד השני.‬
‫לצד הזה. יופי! ולמעלה.‬
‫גם אני התבלבלתי.‬
‫היי.‬ ‫-כן?‬
‫אתה יכול להביא לי‬ ‫את אחד השקים מאחורי הגדר?‬
‫בטח.‬ ‫-תודה.‬
‫אני לא מבין את זה. אני שונא את חג המולד.‬
‫תירגע.‬ ‫-מה?‬
‫רנאטו!‬
‫אתה יכול לעזור לי להזיז את המיטה?‬
‫אני בא!‬
‫מה קורה?‬
‫היי.‬
‫אתה מיוזע.‬
‫סחבתי דברים כבדים.‬
‫לאן להזיז את המיטה?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫היי! לא, אני לא הצעצוע שלך.‬
‫ברור שאתה הצעצוע שלי.‬
‫סליחה, גאלה, אבל לא.‬
‫מה אנחנו?‬
‫רנאטו, בחייך!‬
‫מה הלחץ? למה צריך להגדיר הכול?‬
‫כי אני אוהב אותך.‬ ‫-בחייך.‬
‫ואת לא אוהבת אותי.‬
‫אז…‬ ‫-מה?‬
‫ככה?‬
‫ככה.‬
‫אה, ככה?‬ ‫-כן.‬
‫באמת, ככה?‬
‫ככה, גאלה.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫הבהלת אותי עד מוות!‬
‫ואתה הבהלת אותי.‬
‫אני יכול לעזור לך במשהו?‬
‫גברת אליסיה לא אוהבת‬ ‫שנוגעים בכלי הגינון שלה בלי רשות.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫היי, גאלה, תני לי את השמיניות שלך.‬
‫איזה צבע?‬ ‫-אדום.‬
‫מוכנים? ארוחת ערב!‬
‫אוכלים!‬
‫יופי, אני מתה מרעב.‬ ‫-גם אני. איפה חמיך?‬
‫אליסיה, זה הבית שלך. את קובעת מתי אוכלים.‬
‫בסדר, הפסד שלו.‬
‫משפחה!‬
‫מה קורה?‬
‫בואו!‬
‫מה אבא שלי זומם? בואו.‬
‫קדימה.‬
‫הם לא רצו לאכול?‬
‫זה נס! נס חג המולד!‬
‫מה, אבא?‬ ‫-וואו!‬
‫אתם תאהבו את זה. בייחוד אתה, וילי.‬
‫בואו נראה.‬
‫עכשיו יהיה לנו חג מולד אמיתי.‬
‫אתם תמותו על זה.‬
‫העץ שלי.‬
‫טה-דה!‬ ‫-וואו!‬
‫מה דעתכם?‬
‫נחמד!‬ ‫-העץ שלי.‬
‫זה לא עץ אורן, זה לא עץ מת,‬
‫וזה לא עץ מלאכותי.‬
‫"אנחנו מאחלים לכם חג מולד שמח‬
‫אנחנו מאחלים לכם חג מולד שמח‬
‫אנחנו מאחלים לכם חג מולד שמח…"‬
‫העץ שלי!‬
‫מה קרה, דודה?‬
‫את לא אוהבת את זה?‬
‫מה קרה, דודה? את בסדר?‬
‫ניקח אותה לחדר שלה.‬ ‫-בואו.‬
‫זהירות.‬
‫היא שתלה את העץ הזה עם אחותה.‬
‫הפעם באמת פישלת.‬
‫לעזאזל!‬
‫זהירות.‬
‫את צריכה עוד משהו?‬ ‫-להתקשר לרופא?‬
‫לא, פשוט לכו.‬
‫אני רק רוצה לנוח.‬
‫אם תצטרכי משהו, תגידי לנו, בסדר?‬
‫אליסיה?‬
‫אליסיה, את ערה?‬
‫אתה עוד תודה לי על זה, ידידי.‬
‫אליסיה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אליסיה.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫רציתי לשאול…‬ ‫-צא מפה!‬
‫אבל…‬
‫אמרתי לך לצאת!‬
‫אני מצטער.‬
‫החוצה! צא!‬
‫לא ייאמן.‬
‫אליסיה!‬
‫במקרה שחררת את הסירה שלך מהמזח?‬
‫כי או שהחוף מתרחק מאיתנו‬
‫או שאנחנו מתרחקים מהחוף.‬
‫אלוהים. מה עשית?‬
‫מה? לא עשיתי כלום!‬
‫יש לך טלפון, שנוכל להתקשר לילדים?‬
‫אולי אקדח נורים?‬
‫כמו בסרטים.‬ ‫-לא, אין לי!‬
‫פשוט תשבי שם ותתנשפי?‬
‫חשבתי שאת יודעת להפליג בסירה הזאת.‬
‫זו לא סירה, זו מפרשית.‬
‫אותו הדבר.‬
‫למה שלא תחזירי אותנו לחוף?‬
‫כי זו מפרשית, ואין רוח.‬
‫היית יכולה בקלות להוסיף מנוע או משהו.‬
‫יש מנוע, אבל הוא מקולקל!‬
‫ובבקשה תשתוק, לכל הרוחות!‬ ‫פשוט תשתוק! זקן מטורף.‬
‫אלוהים!‬
‫היי, אל תיגע בזה.‬
‫אתה חירש? אמרתי לך לא לגעת בזה.‬
‫תירגעי כבר.‬
‫נהיה תקועים כאן בזמן הקרוב.‬
‫לא. בבקשה, אל תעשן כאן.‬
‫זה לטובתך.‬
‫אתה לא מעריך את החיים שלך?‬
‫אליסיה,‬
‫בגילי, סביר יותר‬
‫שיפגע בי ברק מאשר שאמות מעישון.‬
‫זאת פצצת זמן.‬
‫החיים…‬
‫מתחילים לאט.‬
‫כאילו…‬
‫כאילו הם לא ייגמרו לעולם.‬
‫ואז הכול מאיץ,‬
‫ויש הרגשה שאין מספיק זמן.‬
‫ופתאום,‬
‫יום אחד, בלי אזהרה,‬
‫בשבריר שנייה…‬
‫בום!‬
‫יש לי מפרצת, סרוונדו.‬
‫זה מסביר למה התנשפת ככה.‬
‫זה עוזר לי להירגע.‬
‫הומרו אמר…‬
‫הומרוס, הפילוסוף היווני?‬
‫הומרו, הסטלן המקסיקני.‬
‫הומרו אמר‬
‫שהפחד מהמוות גרוע יותר מהמוות,‬
‫והפחד מהחיים גרוע יותר מהפחד מהמוות.‬
‫אני מתאר לעצמי שהם נהנים עכשיו.‬
‫ראית את אבא שלי? אני לא מוצא אותו.‬
‫טוב…‬
‫זה יהיה מעניין.‬
‫אלמה!‬
‫בואי הנה, בבקשה!‬
‫שנתקשר למשמר החופים?‬
‫או שנשאיר אותם שם?‬
‫היי, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫אז…‬
‫למה אתה מסרב להתפשר בקשר לחג המולד?‬
‫פשוט…‬
‫לפני הרבה שנים,‬ ‫כשפראן והאחים שלו היו קטנים,‬
‫תמיד חגגנו יחד את חג המולד.‬
‫בבית.‬
‫ואימא של פראן תמיד הכינה את אותה המנה.‬
‫תרנגול הודו ממולא בשזיפים.‬
‫היה לזה טעם דוחה.‬
‫ואני התחפשתי לסנטה קלאוס.‬
‫נכנסתי הביתה וחילקתי מתנות לכולם.‬
‫זה מתוק, ממש מתוק.‬
‫שנאתי את זה נורא.‬
‫כן, שנאתי להתחפש…‬
‫שנאתי כל מה שקשור לחג המולד.‬
‫אבל אשתי הכריחה אותי לעשות את זה.‬
‫וכשהיא מתה, הבנתי ש…‬
‫הדברים שחשבתי שאני שונא‬
‫היו הרגעים הכי יפים בחיים שלי.‬
‫אבל הילדים שלי כבר גדולים.‬
‫ואפשר לומר ש…‬
‫לא הייתי האבא הכי טוב.‬
‫שם!‬
‫ועכשיו שאני זקן,‬
‫אני רוצה לשחזר את הרגעים האלה.‬
‫אבל למה עכשיו?‬
‫כי בגילי,‬
‫כל יום יכול להיות היום האחרון שלי.‬
‫כל חג מולד יכול להיות החג האחרון שלי.‬
‫ועכשיו אני רוצה להרגיש את זה שוב.‬
‫את השלווה הזאת.‬
‫את האהבה הזאת.‬
‫הוא מפרפר.‬
‫מה?‬
‫הלב שלי מפרפר, אליסיה.‬
‫אתה רומנטיקן חסר תקנה, סרוונדו.‬
‫ברצינות.‬
‫ברצינות?‬
‫הוא רציני! הצילו!‬
‫אבא!‬ ‫-סרוונדו!‬
‫אבא!‬
‫סרוונדו!‬
‫אתה תהיה בסדר, אבא. אל תדאג.‬
‫תירגע.‬
‫תזכור את שיעורי היוגה של ממו.‬
‫הוא יהיה בסדר, נכון?‬
‫ברור. חכי ותראי.‬
‫אלוהים…‬
‫המשפחה של סרוונדו וייגס?‬
‫הוא אבא שלי.‬
‫קיבלתי את התוצאות.‬
‫היה לו התקף חרדה חריף.‬
‫ככל הנראה, כתוצאה מהתרגשות או מלחץ.‬
‫אני מבין.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה להשאיר אותו להשגחה הלילה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אל תדאג, הוא בסדר.‬
‫אפשר לראות אותו?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫מי זה?‬ ‫-זה אני, אבא.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫זוועה, אבל…‬
‫היה יכול להיות גרוע יותר.‬
‫הרופא רוצה שתישאר כאן הלילה,‬
‫רק כדי לוודא שאתה בסדר.‬
‫הפחדת אותנו, אבא.‬
‫אלוהים, חשבתי שהלך עליי.‬
‫זה היה רק התקף חרדה.‬
‫ברור שנתקפתי חרדה.‬
‫להיות עם אישה אחרי אלוהים יודע כמה זמן…‬
‫אני לוקח שתייה. להביא לך משהו?‬
‫ויסקי.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫מה שלומך, אבא?‬
‫אני לא מפסיק לחשוב על אימא שלך.‬
‫זה לא עניינך, אבל…‬
‫לא הייתי עם אף אחת מאז שהיא הלכה מאיתנו.‬
‫זו בטח הסיבה שהיה לי התקף חרדה.‬
‫בטח.‬
‫…והבהילו את סרוונדו לבית החולים.‬
‫וואו! איזה סיפור.‬
‫כן. הוא בסדר עכשיו. זה היה רק התקף חרדה.‬
‫בכל מקרה, ג'ינה, חשבתי לעצמי,‬
‫עכשיו שהתערוכה בוטלה,‬
‫אין סיבה שתישארי בגלריה.‬
‫אולי תצטרפי אלינו לחג המולד?‬
‫הייתי שמחה, אבל אני לא יכולה.‬
‫למעשה, אני צריכה לדבר עם פראן בדחיפות.‬
‫אני ממש מתגעגע אלייך.‬
‫אד…‬
‫היי, ג'ינה. כן, הייתי עסוק.‬
‫מה קורה?‬
‫מה?‬
‫טוב, אני זז.‬
‫אתה משאיר אותי לבד עם האידיוט הזה?‬
‫היי, אדוני!‬
‫אני אחזור מחר, בסדר?‬
‫אל תעשה משהו טיפשי, פרנסיסקו.‬
‫אבא, זו הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫אלמה תבין, אני נשבע.‬
‫סע בזהירות.‬
‫עכשיו אתה יכול להביא לי ויסקי.‬
‫אחרי שקראת לי אידיוט?‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אני באמת לא יודעת מה קרה,‬ ‫אבל הכול שוב טוב בינינו.‬
‫זה נהדר, נכון?‬
‫כשפגשת את פראן,‬ ‫ידעת מייד שהוא הגבר בשבילך?‬
‫בכנות, לא.‬
‫כלומר…‬
‫חיבבתי אותו, הוא היה ממש נחמד.‬
‫אבל לא, בהתחלה היינו ידידים.‬
‫מעניין.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫אד, אתה עדיין רוצה להחליף שמות?‬
‫כבר קניתי מתנה לרנאטו, אז…‬
‫בחייך.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫תיכנסי, מתוקה.‬
‫מה שלומך, דודה?‬
‫אני רגועה יותר עכשיו.‬ ‫מזל שזה לא היה משהו רציני.‬
‫דודה…‬
‫מה קורה בינך לבין סרוונדו?‬
‫מה?‬
‫זה בסדר. זה לא דבר רע.‬
‫כלום.‬
‫וגם אם היה משהו…‬
‫אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬
‫בגלל המפרצת?‬
‫תמשיכי להשתמש בתירוץ הזה כדי להישאר לבד?‬
‫אני לא יכולה להיות בזוגיות.‬
‫אני יכולה למות בכל רגע.‬
‫כן, את יכולה, אני יכולה,‬ ‫כל אחד מאיתנו יכול למות בכל רגע.‬
‫אז מה?‬
‫לא תיתני לעצמך הזדמנות לזוגיות?‬
‫תני לזה הזדמנות, תני לעצמך הזדמנות.‬
‫פראן, מה קורה?‬
‫יכולתי להביא לך בגדים לבית החולים.‬
‫לא, פשוט…‬
‫זוכרת את ג'ון מיין,‬ ‫האומן שהיה אמור לפתוח את התערוכה?‬
‫הוא ביטל בשבוע שעבר.‬ ‫-מה?‬
‫אבל תנחשי במי אני אחליף אותו?‬
‫דן בלמונדו!‬
‫דן בלמונדו המפורסם בגלריה שלנו, את מאמינה?‬
‫פראן, אני צריכה להגיד לך משהו.‬
‫שיחק לנו המזל. באמת, זה מדהים.‬
‫אבל זה חשוב.‬
‫זה יספיק לשכר הלימוד של רנה.‬ ‫אני בטוח, אלמה.‬
‫כמה תכעסי אם אסע מחר לסן מיגל?‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫היית רומנטי ומתחשב רק כי האומן שלך ביטל.‬
‫ברור שלא.‬
‫נאכל ארוחת ערב, ואסע לסן מיגל על הבוקר.‬
‫זה ייקח יומיים, שלושה ימים גג.‬
‫אחזור בזמן לחגוג את השנה החדשה, מבטיח.‬
‫אני מקווה.‬
‫זה שבע בסולם העצבים, מה?‬
‫זה תשע.‬
‫וזה עשר.‬
‫"לווילי, מ…"‬
‫וילי!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה מציץ במתנות, וילי! ראיתי אותך!‬
‫סירילה!‬
‫פרימיטיבו!‬
‫כן, גברתי?‬
‫בבקשה תחביאו את המתנות‬ ‫כדי שאף אחד לא יוכל למצוא אותן.‬
‫אתם יודעים איך זה ילדים.‬
‫אל תדאגי, גברתי.‬ ‫-אוי, סירילה!‬
‫- חדר מיון -‬
‫איפה פרנסיסקו?‬
‫הוא אמר שיבוא.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫איך קבעת את פתיחת התערוכה ל-25 בדצמבר?‬
‫חג המולד הוא עונת התיירות בסן מיגל.‬ ‫את יודעת את זה, אלמה.‬
‫אני לא מאמין שאת לא מעריכה‬ ‫את כל המאמץ וההקרבה שלי…‬
‫הקרבה?‬
‫לבלות איתי ועם המשפחה שלך בחג המולד‬ ‫זו הקרבה בעיניך?‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫אתה לא מקשיב, פראן.‬
‫אני מנסה לספר לך משהו חשוב, ואתה לא מקשיב.‬
‫אלמה, אני אוהב אותך.‬
‫באמת. אבל אני נוסע לתערוכה מחר.‬
‫אם כבר החלטת, אתה יכול לעזוב עכשיו.‬
‫אלמה …‬ ‫-חבר'ה…‬
‫בסדר.‬
‫הגענו!‬
‫איזה יופי שאתה פה!‬
‫היי, אליסיה.‬
‫בית החולים עשה לך טוב.‬
‫אתה נראה הרבה טוב יותר.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אני אלך לבדוק‬ ‫אם מישהו צריך משהו. תסלחו לי.‬
‫כן, גם אני אלך לבדוק אם…‬
‫אז גם אני אלך לבדוק אם…‬
‫אליסיה.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫אני מבקש סליחה‬
‫אם…‬
‫אם הגזמתי.‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫אני מקווה שנוכל לשכוח מה קרה.‬ ‫אני מתחנן בפנייך.‬
‫חשבתי שאמרת שהפחד מהחיים גרוע יותר‬
‫מהפחד מהמוות.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אני לא יכול.‬
‫הלוואי שלא הייתי פוגשת אותך.‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫לסן מיגל.‬
‫לעזאזל, פרנסיסקו!‬ ‫אמרתי לך לא לעשות משהו טיפשי.‬
‫אחזור בעוד כמה ימים.‬
‫אני בא איתך.‬
‫מה? אבל…‬
‫אתה אמור לחגוג את חג המולד עם כולם.‬
‫זאת לא הייתה שאלה.‬
‫לא טוב שאני פה.‬
‫כדאי שאעזוב מתוך כבוד לאליסיה.‬
‫אז תזדרז. קדימה, הולכים.‬
‫- אוטובוס בי"ס‬ ‫יש לעצור כשהאורות האדומים מהבהבים -‬
‫מה? הם נסעו באוטובוס?‬
‫וזה לא הכול.‬
‫לא ייאמן!‬
‫ממש אב השנה!‬ ‫אני בטוח שזה היה הרעיון של סרוונדו.‬
‫לאן הם נסעו?‬
‫לסן מיגל.‬
‫אלמה!‬ ‫-תניחי לה.‬
‫היא צריכה קצת מרחב.‬
‫הם יכלו להזמין אותי להצטרף.‬
‫כן, אבל באנו הנה כדי להיות יחד.‬
‫החיים לימדו אותי שאם תאבד שן,‬
‫החיוך שלך ייהרס.‬
‫פואטי מאוד.‬
‫זה אומר שלא יהיה חג מולד?‬
‫בטח שיהיה חג מולד!‬
‫יש!‬
‫באמת תאכל את זה?‬ ‫-הייתי מעדיף לאכול עם המשפחה.‬
‫לא.‬
‫לא צריך.‬ ‫-לא?‬
‫חמישה-עשר פסו.‬
‫יש בוריטוס רוזמרין, אם מתחשק לך.‬
‫סתם צוחק, אבא. קדימה.‬
‫אתם נראים נהדר!‬
‫איזו תמונה מקסימה!‬
‫היי.‬
‫מי אתה אמור להיות?‬ ‫-לא יודע. אחד האמגושים, כנראה. ואתה?‬
‫בלשאצר, לא?‬
‫אלמה לא הייתה אמורה להיות מריה?‬
‫כן, אבל היא לא מרגישה טוב.‬
‫אז עכשיו גאלה היא הבתולה.‬
‫טוב, תעמדו יפה בשביל התמונה.‬
‫היי, ילדים, מה קרה?‬
‫למה אתם עצובים?‬
‫בכל הכבוד, גברתי,‬
‫הכול פה לא בסדר.‬
‫כן. הוא צודק.‬
‫וילי יחטוף מכת חום.‬
‫טוב, לא נעשה את זה אם אתם לא רוצים.‬
‫יודעים מה? אף אחד לא הביא לי מתנות,‬
‫ולהיות נינג'ה ישו זה מבאס.‬
‫תקראו לי כשהאוכל יהיה מוכן.‬
‫ילד מחורבן.‬
‫היי.‬
‫מותק…‬
‫- הומרו‬ ‫"שבילי החיים" -‬
‫מתי נאכל ארוחת ערב?‬
‫אם תאכל את זה בלי לחשוב,‬ ‫זה יהיה טעים יותר.‬
‫זו ארוחת החג הכי גרועה בחיים שלי.‬
‫אני זוכר ארוחת חג הרבה יותר גרועה.‬
‫שנה אחרי שאימא מתה.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫בישלת.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שלי.‬
‫שרפת את תרנגול ההודו.‬
‫הייתי צריך לפתוח אותו בפטיש.‬
‫אפילו סולובינו לא אכל את זה, מה?‬
‫הוא דווקא ניסה.‬
‫לדעתי פאי התפוחים היה גרוע יותר.‬
‫הפאי היה כל כך מגעיל.‬
‫אני לא מאמין שהתבלבלתי בין המלח לסוכר.‬
‫אבל עדיין אכלתי אותו כדי שלא תרגיש רע.‬
‫אתה יודע מה הכי אהבתי בחג המולד?‬
‫את הבוטנים?‬
‫לא.‬
‫לחגוג יחד כמשפחה.‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫אולי…‬
‫כן, בן…‬
‫נכון, אבא?‬
‫בוא נחזור.‬
‫בסדר. נחזור, אבא.‬
‫- "שבילי החיים" -‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אבא, תן לי את הכלים. הם מאחור.‬
‫פרנסיסקו!‬
‫מה קרה, אבא?‬
‫בוא!‬
‫לא.‬
‫אנחנו חייבים לחזור איכשהו.‬
‫בבקשה.‬
‫היי!‬
‫מי החביא שם את המתנות?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫עוד אוטו מגיע.‬
‫בבקשה.‬
‫אדוני! היי, בבקשה! תעצור! היי!‬
‫לעזאזל!‬
‫אף אחד לא ייתן טרמפ‬ ‫לשני גברים בערב חג המולד?‬
‫לא, אבא. הזמנים השתנו.‬
‫בבקשה!‬
‫מושלם.‬
‫זו עוגת פירות.‬
‫יופי.‬
‫נראה טעים.‬
‫שים את זה שם, מותק.‬
‫תפוחי האדמה ברוזמרין לשם.‬
‫אני אשים את זה פה.‬ ‫-מה שתרצי.‬
‫הרומריטוס לשם.‬
‫אתה יכול להזיז את זה קצת? יופי.‬
‫מושלם.‬
‫בסדר.‬
‫נישא תפילת הודיה.‬
‫תודה, אלי, על האוכל שיש לפנינו…‬
‫בקלה ורומריטוס.‬
‫ו…‬
‫אני לא יכולה. סליחה.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬ ‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני יכול לומר כמה מילים?‬
‫הערב אנחנו מודים‬
‫על ההזדמנות להיות כאן,‬
‫כולנו יחד.‬
‫וגם על הארוחה הנפלאה הזאת.‬
‫ואף על פי שהביקור שלכם לא היה חף מקשיים,‬
‫אין להכחיש‬
‫שהפחתם חיים חדשים,‬
‫מלאי אור ושמחה,‬
‫בבית הזה.‬
‫מוצ'ו תודה.‬
‫אני רוצה להודות גם לך, גברתי,‬
‫על שצירפת אותי ואת סירילה למשפחה שלך.‬
‫תודה.‬
‫ואני רוצה להודות‬
‫לכולכם.‬
‫אומנם לא תכננתם את זה,‬
‫אבל לימדתם אותנו‬ ‫שלא משנה איך חוגגים את חג המולד,‬
‫לא משנה אם יש תרנגול הודו או רומריטוס,‬
‫לא משנה אם יש הכול או אין כלום.‬
‫בסופו של דבר, העיקר הוא שאנחנו יחד,‬
‫חוגגים עם האנשים שאנחנו אוהבים.‬
‫והערב,‬
‫אני מודה על כך.‬
‫אז… בתיאבון!‬
‫חג מולד שמח!‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫תראה! עוד אוטו מגיע, פרנסיסקו.‬
‫תשכח מזה, אבא. חבל על הזמן שלך.‬ ‫אף אחד לא יעצור לנו.‬
‫חג המולד מבוטל עבורנו.‬
‫אתם צריכים להגיע לחוף?‬ ‫-כן.‬
‫תיכנסו, אני אתן לכם טרמפ.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫הינה!‬
‫מוכנים?‬
‫תזדרז, פרנסיסקו!‬
‫אני בא, אבא.‬
‫קדימה!‬
‫לא הייתי צריכה להגיד לו לעזוב.‬
‫לא בחג המולד.‬
‫הלוואי שהוא היה כאן.‬
‫אוי, מתוקה.‬
‫פראן!‬
‫הפתעה!‬
‫ג'ינה! טוב לראות אותך.‬
‫טוב לראות גם אותך. איפה אד?‬
‫שם. תיכנסי.‬
‫אד! איפה אתה, מותק? אני כאן!‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-ג'ינה!‬
‫ג'ינה? זה נהדר!‬
‫ג'ינה, איזו הפתעה!‬ ‫-ברוכה הבאה!‬
‫ג'ינה, התגעגענו אלייך.‬
‫לא יכולתי לפספס את חג המולד הזה.‬
‫והתערוכה?‬
‫הכול בשליטה.‬
‫זה חשוב יותר.‬
‫אני בטוחה שפראן יבין. נכון, פראן?‬
‫איפה פראן?‬
‫אני חושבת שהגזמתי.‬ ‫-תתקדמי בקצב שלך.‬
‫היית טובה בשיעור האחרון.‬
‫הילד הזה, אני נשבעת…‬
‫לא הייתי צריכה להגיד לו לעזוב.‬
‫לא בלי להגיד לו קודם שאני בהיריון.‬
‫מה?‬
‫את בהיריון?‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫היא בהיריון!‬
‫את בהיריון?‬
‫אוי, מתוקה!‬
‫איזה חג מולד שמח!‬
‫היי! אני אהיה הסנדקית.‬
‫ברור.‬ ‫-מזל טוב, מותק. איזו ברכה!‬
‫מזל טוב. אני לא מאמינה!‬
‫גם אני לא!‬
‫סוף סוף, מישהו שיבין אותי.‬
‫מתוק שלי, אנחנו מבינים אותך.‬
‫אפילו אם לפעמים נדמה שלא.‬
‫ואני רוצה שתדע‬ ‫שאתה יכול להאמין במה שאתה רוצה.‬
‫אתה תמיד יכול להיות מה שאתה רוצה, בסדר?‬
‫כן!‬
‫אני אפתח!‬ ‫-פראן!‬
‫בלשאצר?‬
‫מה?‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬ ‫-ג'יו!‬
‫שלום!‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫איזו הפתעה! אני לא מאמינה!‬
‫ההופעה שלנו בוטלה, אז באנו.‬
‫איזה יופי! תיכנסו.‬ ‫-החלטנו להפתיע אתכם. היי!‬
‫גברת ג'יו!‬
‫ג'יו!‬ ‫-היי! מה שלומך?‬
‫זאת אליסיה, דודה שלי. אלה ג'יו ואורלנדו.‬
‫היי, נעים להכיר. ברוכים הבאים.‬
‫תודה.‬
‫איפה פראן?‬
‫וסרוונדו?‬
‫קחו את השמיכה, אני בקושי משתמש בה.‬
‫תודה!‬
‫בזהירות, אבא. יופי.‬
‫תודה על הכול. הצלת את חג המולד.‬
‫היי!‬
‫כדי שתמיד תמצא את הדרך הביתה.‬
‫חג מולד שמח!‬
‫חג מולד שמח.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אבא, אלה קישוטי החג.‬ ‫-מי שם?‬
‫אלוהים ישמור!‬
‫לכל הרוחות! מה הבעיה שלך?‬
‫אתה תמיד צץ כמו רוח רפאים.‬
‫גם אתם הבהלתם אותי.‬ ‫יש לי רגשות, אתם יודעים.‬
‫לפעמים אנשים באים וגונבים את הכלים,‬ ‫וגברת אליסיה מאשימה אותי.‬
‫איך אני יכול לעזור לכם?‬
‫אם כבר שאלת…‬
‫מה?‬
‫יהיה לך תינוק?‬
‫אני יכולה להיות הסנדקית?‬ ‫-לא, מאוחר מדי.‬
‫ממש מאוחר מדי.‬
‫אני אהיה דוד.‬ ‫-אני אהיה דודה.‬
‫היי, וילי.‬
‫מה ביקשת‬ ‫מישו התינוק וסנטה קלאוס לחג המולד?‬
‫שום דבר בשבילי.‬
‫ביקשתי רק שכל המשפחה תהיה יחד בחג המולד.‬
‫איזה מותק!‬ ‫-חמוד שלי! כמה שאתה מתוק!‬
‫יורד שלג!‬
‫לא יורד שלג בחוף…‬
‫יורד שלג בחוף!‬
‫בואו! יש שלג! יורד שלג!‬
‫מה זה?‬
‫לא יכול להיות.‬
‫בואו, מהר!‬
‫זה מדהים!‬ ‫-שלג!‬
‫מה זה?‬
‫פרימיטיבו!‬
‫אני עוד אחזיר לך על זה!‬
‫אתם שומעים את זה?‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לעזור לי להזיז את המיטה עכשיו?‬
‫כן.‬
‫היי, משפחה!‬
‫יש מקום לשני צליינים לא כל כך קדושים?‬
‫מתנות!‬
‫תודה לאל שחזרתם! פראן!‬
‫ג'ינה!‬ ‫-סרוונדו!‬
‫ג'יו! אורלנדו! מה אתם עושים פה?‬
‫חג המולד תמיד טוב יותר עם המשפחה!‬
‫אני שמחה שחזרת עם המתנות, סרוונדו.‬
‫תודה.‬
‫לא חזרתי רק בגלל המתנות, אליסיה.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫הבנתי שיש לי עוד הרבה רגעים לחוות‬
‫ולחלוק.‬
‫בלי פחד.‬
‫אלמה.‬
‫אני מצטער.‬
‫שום גלריה, שום אומן,‬ ‫שום דבר לא חשוב יותר ממך.‬
‫סליחה.‬
‫היי, פראן, אולי תקרא לתינוק שלך ויליאם?‬
‫וילי, פראן עוד לא יודע.‬
‫סליחה שלא סיפרתי לך קודם.‬
‫לא רציתי שתגלה ככה.‬
‫רגע…‬
‫אני אהיה אבא?‬
‫כן.‬
‫אני אהיה אבא?‬ ‫-כן.‬
‫אני אהיה אבא!‬
‫אני אהיה סבא!‬
‫אני אהיה דודה-רבתא.‬ ‫-סבא!‬
‫מסיבה!‬ ‫-אני אהיה אבא!‬
‫בראבו!‬
‫מסיבה!‬
‫אוי, לא! לא שוב!‬ ‫-לא, חכי.‬
‫תירגעי.‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫הוא לקח ויאגרה.‬
‫- מסרוונדו לאליסיה -‬