Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Боже, тут зв'язку немає.
-Що він там робить? -Я не знаю.
І як?
Не думаю, що працюватиме.
От лайно!
СІМЕЙНИЙ АЛЬБОМ
Привіт, я Фран, частина цієї милої сім'ї з Сан-Міґелю, де…
-Сунься, вилупку! -Тату!
Добрий день, пані та панове.
Я Сервандо Мануель Ґуадалупе Вільєґас де ла Ґарса.
І це моя сім'я.
Розумієте…
Кілька років тому нам з Франом довелось переїхати
після того, як купка виродків викинула мене з дому пристарілих,
де я жив у абсолютній гармонії.
Тебе вигнали, бо ти тростиною медсестру вдарив.
Головне, що вони вигнали мене.
І у результаті я живу з цими людьми,
з якими ми чудово поладнали.
Ні! Не зовсім так було.
Ну, з якими ми згодом чудово поладнали,
навіть полюбили одне одного.
МОЛОДЯТА
Відтоді хтось пішов, а хтось приєднався до життя з нами.
Так живуть сучасні сім'ї.
А ще, Білл і Мемо усиновили дитину.
ШКІЛЬНИЙ АВТОБУС
Хай там як, ми не тому тут.
Розумієте, Фран і Альма сваряться
увесь клятий час.
Що з тобою не так, тату? Не кажи такого.
Але ж це правда.
Тож тепер
ми їдемо до її тітки, щоб разом відсвяткувати Різдво.
Тому цього разу
я зроблю все,
щоб у моєї сім'ї було найкраще Різдво, хай там що.
Добре. Готові їхати?
І ще маленька деталь.
Чорт, що ще?
Кондиціонер не працює. Усередині може бути трохи спекотно.
Обережно.
Ось, тримай сумку.
Отак.
-Дякую. -Вітаю!
-Я хочу купатись. -І я.
Я теж!
Агов! Народ!
Зачекайте.
Альма чекає нас з тіткою.
Треба справити гарне перше враження.
Пані Еліс…
Ну, вона дуже добра, але дуже традиційна.
Любить, щоб все було так, як вона задумає.
Ми її гості, тож поводьтеся чемно.
Зважайте на манери, а головне - жодної лайки, ясно?
Закругляйся, йолопу. Я в туалет хочу.
Родино, як доїхали?
-Де тут туалет? -Вітаю, Сервандо. Отам ззаду.
-Люба. -Привіт.
Привіт, вітаю.
Я така рада вас бачити!
Мій хлопчик, такий же красивий.
Тітко, дозвольте представити мою сім'ю з Сан-Міґелю,
Це Ренато. Вчиться на медика й живе з нами.
-Рада знайомству. -Це Ґала.
Вивчає пермакультуру.
-Рада знайомству. -Навзаєм.
Це Ед. Він на пенсії.
-Привіт. -Рада бачити.
Це Білл.
Він мій тато.
І Мемо.
Це ще один тато.
А ти хто?
Я Віллі!
Рада знайомству, Віллі.
А це…
Сервандо Мануель Ґуадалупе Вільєґас…
Де ла Ґарса.
До ваших послуг, сеньйоро.
Алісія Відауррі. Рада знайомству, Фернандо.
Сервандо.
А, Сервадно, через «С».
Добре. Але Фернандо - таке гарне ім'я, чи не так?
Вас не було більше?
Моя дружина, Джина, не змогла приїхати, бо працює.
Як шкода.
І Рене, мій син, у школі мистецтв у Лондоні.
А Ґіо з Орландо музиканти, вони у турі.
Як шкода, що я їх не побачу.
У нас тут Сіріла та Прімітіво.
-Вітаю. -Вони допоможуть вам з усім.
-Приємно. -Дякую.
-Вітаємо.
Ну ж бо! Дозвольте показати вам все.
Тут наші басейни.
-Басейни, у множині? -Так, два.
Там спальні, хтось спатиме там…
Ви тут сама живете?
Так, солоденький.
Оце нудьга.
-Віллі. -Та ні, його правда.
А так можна пройти до причалу.
Хіба не класно, що у твоєї тітки є човен?
Класно!
Спасибі, що приїхав.
Ми трохи віддалились одне від одного останнім часом,
але мені важливо, що ми…
Фране?
Фране, я закохалась у декого іншого.
Чудово, сонце.
Франциско, ти ж не слухаєш!
Вибач, це…
-Виставка. -Я знаю, що це.
Але ми домовились, що ти забудеш про це у відпустці.
Ой! А котра година?
Час подружньої терапії!
Отже…
Фран обіцяв забути про роботу.
Але не випускає телефон з рук.
Це було важливо.
Тоді навіщо приїжджати, якщо ти насправді не тут?
Твоя правда. Обіцяю, я приділятиму тобі увагу.
Ні, не мені, а нам.
Нам.
Навіть не думай.
На вигляд смачно.
Дивися!
-Перше. -Кукурудза, сир…
Отак!
Закрийте рота, бо муха залетить.
Усе на вигляд смачно, Алісія.
Дякую, Сервандо.
Гаразд, тепер подякуймо.
Дякуємо, Боже, за хліб насущний.
І за рис, тако зі свинини.
І дякую за цей час з Альмою,
за змогу розділити цей прекрасний час з нею та її родиною.
-Амінь. -Амінь.
-Усім смачного. -Я візьму…
Спершу салат.
А ще хочу…
Ось соус. Я візьму собі та передам.
-Можете передати салат? -Хочеш?
Не спиться?
Може, хочеш чаю?
Ні, дякую, Алісіє.
Хочу докурити та влягтися в ліжко.
Не кури, Сервандо. Це шкідливо для здоров'я.
А що в моєму віці корисно?
Агов.
Я помітив, що у тебе милий сад.
Мій син, Фран, розуміється на рослинах.
Ні, ні!
Не смій торкатися його!
Добраніч.
Просто погляньте.
Це ж неймовірно!
Все таке гарне!
Правда? Так красиво!
Так.
Справді!
Але тут дечого не вистачає.
Чого?
Тебе.
Ой, Еде.
Ну, я мусила лишитися.
Але Франу й Альмі потрібно провести час разом.
Дуже потрібно.
Так, я знаю, знаю.
Та все ж…
-Тітонько. -Що?
Не скажеш нічого?
Ти про що?
Що казати?
Про мою сім'ю.
А, про них!
Ну, що тут скажеш. Ти мала рацію.
Вони усі неймовірні.
-Правда? -Так.
Але твій тесть трішки дивний.
Я знала! Знала, що він тобі не сподобається.
Ні, це не так.
Він мені не не подобається.
Він просто надто пронирливий.
Тату, ти не бачив Альму?
Ніколи не виходило це увімкнути.
Дай-но я спробую.
Гарне місце ж?
Так.
І Алісія гарна, чи не так?
Що? Не сподобалася тобі?
Так, вона…
гарна.
Але…
-Але що? -Я не знаю.
Щось є в ній дивне.
Маю лише одне прохання, тітонько.
Не влаштовуй сцен.
Поводься чемно, тату.
Не створи нам проблем.
Я?
«Я?» Я знаю, як ти любиш драму.
Ну, якщо він знатиме своє місце.
-От ти! -Я сумувала за тобою.
Я теж.
Я ніндзя-русалка!
До води, хлопці!
Ні! Ще рано.
І правильно «Горобці».
Так, синку!
Можеш бути ким захочеш.
Навіть ніндзя-русалкою.
Та ну, Мемо, не кажи, що він може бути ніндзя-русалкою.
Чому ні? Де таке написано?
Може, ти жартуєш,
але д-р Мунферман чітко каже,
що не можна визначати гендер у такому ранньому віці.
Ти лиш заплутуєш його.
Ґілермо!
Що?
Не ти, хлопчик. Ну ж бо, Ґілермо.
Що за чоловік?
Слухай, сонце, допоможи зібрати сіно для вертепу.
-Вертепу? -Еге ж, для справжнього!
Якщо будеш чемним, зіграєш немовля Ісуса.
-Ну ж бо, допоможи мені. -А де ялинка?
Ну, на пляжі ялинок немає.
То куди Санта покладе подарунки?
Сумніваюсь, що він їх принесе сюди.
Не плач, солоденький.
Якого чорта?
-Сонце, що трапилося? -Милий, що таке?
Алісія сказала,
що ялинки не буде,
і Санта не принесе мені подарунки.
Ні, це просто непорозуміння. Я такого не казала.
Я сказала лиш, що Санта, можливо…
Білле, може час сказати Віллі, що Санти не існує.
То ти дозволиш бути карате-дельфіном?
Ніндзя-русалкою.
Але не вірити в Санту?
Що сталося?
Тітко, теща твого сина, чи хто там,
сказала моєму сину, що ялинки не буде, а Санта не принесе йому іграшок.
І мій чоловік хоче, щоб його син мав риб'ячий хвіст.
Ні, він просто запитав мене.
-І… -Що ти таке кажеш?
Звісно ж, буде ялинка.
Звісно ж, Санта прийде.
І буде набагато більше!
Але ви мені допоможете, гаразд?
Не хочу, щоб ви сиділи, поки я все сам роблю.
Я ніндзя-русалка!
Діти!
Ні, агов.
Даруй, Сервандо.
Я правильно почула?
Це ти їм сказав, як святкувати Різдво
у моєму будинку?
Точно.
А щось не так?
Так, справді не так.
Хто дав тобі право впроваджувати свою святу волю?
Мій вік.
Багатовікова традиція,
і факт того, що у моїй сім'ї, а це моя сім'я,
ми все робимо правильно.
Це дозволяє мені робити все, що заманеться, пані.
І щоб ти знала,
моя воля аж ніяк не свята.
Я розумію, але у цьому будинку,
щоб було зрозуміло,
це мій будинок,
і все робиться так, як я вважаю за потрібне.
Зрозуміло?
Оу! Перше попередження…
Була рада поговорити.
Здається, я голодна.
Здається, я люблю тебе.
-Що? -Що?
-Що ти сказав? Ні! -Тобто…
Не кажи цього!
Чорт!
Якщо спитаєш, річ у тім…
Байдуже, ми друзі. Ні, ми сім'я!
Ми не сім'я.
Пів року тому познайомились.
Байдуже. Ми живемо в одному будинку.
І ти знаєш, як це працює. Ми сім'я.
Клята грецька міфологія.
-Ґала? -Що?
Це я, хочеш піти на пляж?
Так, йду. Лиш купальник вдягну.
Вдягайся.
Ґала, глянь мені в очі й скажи, що не відчуваєш нічого.
Ні! Цить! Вдягайся.
«МАМА БІЛУГА»
«ТОНІ ЛІСКАНО»
Мамо! Прімітіво, ти налякав мене!
Ти так мене колись вб'єш!
Пробачте, пані,
але Сервандо сказав, що ми готові й можемо вже починати.
Що починати?
Він лише сказав, що ми готові й можемо починати.
Добре. Ходімо.
Іди.
Усі візьміть листок.
Там буде ім'я людини, якій ви даруєте подарунок на Різдво.
І не розповідайте нікому, це сюрприз.
Не хочу дарувати Ґалі.
І я тобі не хочу.
Трошки запізнилася.
Хто у тебе?
Це сюрприз.
Доволі очевидно.
РЕНАТО
Я вбережу твої секрети.
Я не хочу мінятися. Дякую.
Агов, як у всіх справи?
Чекаємо тебе, щоб обрати імена для обміну подарунками.
Ні, дякую.
Ми не будемо лізти у ваші традиції.
Ну, вам же гірше.
Ви б отримали подарунки.
Немає кращого подарунка за хорошу компанію
та щире бажання.
Скажіть Віллі, що гратиметься з хорошою компанією та щирим бажанням.
-Досить, тату. -Спокійно, все гаразд.
Можемо обговорити це ввечері. Зачекайте трохи.
А що буде ввечері?
Вітаємо на вечері обговорень, випуск «Різдво на пляжі»!
Алісія теж тут, будь ласка,
будьте цивілізованими та говоріть по черзі, не перебивайте.
Хто хоче почати?
-Хочу сказати… -Я хочу почати.
Я не розумію. Мемо каже йому, що Санти немає…
Мемо краще знає…
-Добре, якщо він… -Агов!
Якщо дитину вже заплутали, то заплутаємо ще більше, так?
Агов!
Алісія ненавидить Різдво та хоче його і нам зіпсувати!
Ситуація набирає обертів.
Даруйте. Все не так, пане.
Я нікому не хочу нічого псувати.
-Не хочеш? -Ні.
То чому кажеш Віллі, що Санти не існує?
Чекай, я такого не казала.
Це було непорозуміння.
Я сказала, ще й повторю, пане,
що я не дозволю тобі приходити в мій дім, командувати,
і вказувати мені, що робити.
Послухайте, заспокойтеся.
Чому б усім не висловитися, яким ми бачимо Різдво
та дійти згоди?
Усе можна вирішити.
Гаразд.
Добре, зробімо це.
Починаємо?
Фране, не знаю, яким ти бачиш Різдво, але поклади телефон.
Гаразд. Змінимо тему.
Я хочу тріску та ромерітос на вечерю.
Тріску?
-Тріска дуже солона. -Так, це традиційна…
Індичка!
-Фарширована? -А піцу яку?
Віллі любить овочі.
Із салатом з кіноа.
-Тітонько? -Ромерітос і тріска.
-Ніколи ще не їла. -Рис та індичка, мабуть.
-А вертеп влаштуємо? -Так!
З чи без ялинки?
-З. -Ялинка?
-Я проти. -Вирішує більшість.
-Так, але живе дерево. -Без штучних, це ж сміття.
-Має бути пластмасова. -Пластмасова? Серйозно?
-Так. -Штучна.
-Зробимо вертеп. -Звісно ж.
-Віллі буде маленьким Ісусом. -Як мило!
А Сервандо буде віслюком.
Робити вертеп це якось по-дурному.
Ми ж не у Вифлеємі.
Хіба там на пляжі є верблюди?
Точно.
Краще, якщо старий жирний чоловік
летить на санях, які запрягли оленями з Північного полюса,
а потім лазить по димарях,
щоб залишити солодощі й подарунки.
Заспокойтеся усі.
У нас буде різдвяна вистава.
Звісно ж.
-Це важливо. -І останнє…
Тітко Алісіє, Прімітіво та Сірілія братимуть участь в обміні подарунками.
-Гаразд? -Зачекай.
Усе звучить класно,
але Санту ми викинули.
Бо хазяйка будинку не хоче, щоб він приходив.
Ні.
Мусиш мене пробачити,
але бородатий дідусь прийде.
Я не відступлюся.
Ну, погляньте на нього. Я теж ні.
Тоді почекаємо й побачимо, що буде.
Роби, як знаєш,
а я зроблю, як знаю я.
-Я хочу ще. -Гаразд.
Дай два.
Впевнений?
-Там же є яйця? -Звісно.
І ще джему.
-Ось, тримай полуницю. -Чому полуницю?
Вау, Віллі! У тебе хороший апетит.
Як і у тебе, мила.
Дідько!
Тату, що сталося?
На мене москіти напали.
Ти відкрив сітку проти москітів?
Це ти зробила!
Заспокойся. Не звинувачуй її.
Вона за це заплатить.
Вона й простирадла забрала.
Заспокойся, тату. Сам подумай.
Думаєш, хтось по типу Алісії, яка так гарно нас прийняла,
прокралась би до тебе у кімнату й відкрила сітку?
Авжеж! Я б зробив так, а вона ні?
Добре, досить…
Я цього так не залишу.
Другий раунд.
ВИМКНУТИ
Тихо. Йди сюди.
Пані?
Звідки така злість на Сервандо?
Я не зла.
Але він не керуватиме у моєму будинку.
Не дозволю.
Ви справді ненавидите Санту й ці традиції?
Ні, звісно ж.
Я не божевільна. Насправді я люблю їх.
Але Сервандо не робитиме все, що йому заманеться.
Альмо…
Альмо!
-Усе гаразд? -Так. Чудово.
Гарний вид, правда ж, сонце?
Так, тітонько, гарний.
Я не можу знайти цю штуку.
Як справи?
Усе гаразд?
Скасували.
-Що скасували? -Джона Мейна.
Головну зірку виставки, він пішов.
Два місяці…
Ми з ним два місяці домовлялись…
І за тиждень до події він все скасовує, кінець.
Ще й Альма на мене злиться.
Каже, що я завжди працюю і все таке.
Вона має рацію.
Ну, тепер маєш проводити більше часу з дружиною.
Ну, так.
Але не скажу Альмі, що все скасували.
Якщо подумає, що усе в силі, а вона у пріоритеті,
то хоч трохи очок наберу.
З жінками важко, бо…
погано, якщо приділяєш увагу, погано, якщо ні.
Я їх не можу зрозуміти.
Сервандо теж ні, але знає більше.
Чого хочуть жінки?
-Обдурити нас. -Любові.
Справді. Цього вони хочуть.
Кохати й бути коханими,
як і усі.
-Що за чортівня? -Так, точно.
-Будь реалістом! -Він легко закохується.
Не бачиш?
Я тут очки набираю.
Що тут таке?
Кого ти чекаєш?
Найпрекраснішу жінку у світі.
Що ти зробив?
Даруй?
Я знаю, скажи, що ти зробив.
Повірити не можу.
Справді не можу.
Я не можу зробити приємно жінці?
Ну може хотіти побути з тобою на пляжі?
І насолоджуватись тут і зараз?
Ти мене образила.
Образила, кажу.
Гаразд, вибач.
Просто це…
це несподіванка.
Дякую, коханий.
Не хочеш спробувати?
Жахливий старигань.
Помираю від туги за Джиною.
Що він сказав?
Здається, що якась Джина помирає.
Не думаю, що вона виживе.
Правіше, угору.
Ні, інше право.
Отак. Так краще! Вище.
Я теж заплутався.
-Агов. -Що?
Принесеш мені один з мішків з-за паркану?
-Звісно. -Дякую.
І нащо це, я ненавиджу Різдво.
-Розслабся. -Що?
Ренато!
Допоможеш мені пересунути ліжко?
Вже йду!
Як ти?
Вітаю, хлопче.
Ти весь спітнів.
Я мішки носив.
-Куди ліжко поставити? -Іди сюди.
Агов! Ні, я не твоя іграшка.
І не думай, ти мій іграшковий хлопчик.
Вибач, Ґало, але ні.
Що між нами?
Господи, Ренато!
Що ти зациклився? Нащо вішати ярлики?
-Бо ти мені подобаєшся. -Та ну.
А я тобі ні.
-Тож… -Що?
То он як все?
Усе саме так.
-Отак? -Точно.
Справді так?
Так і є, Ґало.
Що ти тут робиш?
Я ледь у штани не наклав.
І ти мене налякав.
Я можу чимось допомогти?
Пані Алісія не любить, коли інструменти для саду чіпають без дозволу.
Справді?
Так.
Агов, Ґала, передай вісімки.
-Яку хочеш? -Червону.
Готові? Час вечері.
Час поїсти!
-Добре, бо я зголодніла. -Я теж. А де тесть?
Алісіє, все гаразд, ти сама вирішуєш, коли їсти.
Гаразд, йому ж гірше.
Сім'я!
Що відбувається?
Ходіть сюди!
Що там тато наробив? Ходімо.
Уперед.
Хіба вони не йшли їсти?
Це диво! Це різдвяне диво!
-Що тепер? -Вау!
Вам сподобається, особливо тобі, Віллі.
Погляньмо.
Тепер у нас буде справжнє Різдво.
Вам сподобається.
Моє дерево.
-Вуаля! -Вау!
Як вам таке?
-Гарно! -Моє дерево.
Це не сосна, не мертва,
не штучна.
Вам щастя в новому році
Вам щастя в новому році…
Моє дерево!
Що таке, тітонько?
Не сподобалося?
Що таке, тітонько? Усе гаразд?
-Відведімо її у кімнату. -Ходімо.
Обережно.
Вона посадила це дерево з сестрою.
Ти справді облажався цього разу.
Чорт забирай!
Обережно.
-Ще щось? -Викликати лікаря?
Ні, просто ідіть.
Мені потрібен відпочинок.
Скажи, якщо щось буде потрібно.
Алісіє?
Алісіє, ти не спиш?
Потім подякуєш, друже.
Алісіє?
Що ти тут робиш?
О, Алісія.
А я тебе шукав.
-Я хотів запитати… -Забирайся звідси!
Але…
Забирайся кажу!
Вибач.
Геть! Пішов звідси!
Глянь на нього.
Алісіє!
Це часом не ти відв'язала човен?
Бо від нас або пляж тікає,
або ми від нього.
Господи. Що ти наробив?
Що? Я нічого не робив!
Маєш телефон, щоб дітей набрати?
Чи якусь сигнальну ракетницю?
-Як у фільмах. -Ні, немає.
То ти просто сидітимеш там і дихатимеш?
Я думав, ти вмієш керувати човном.
Це не човен, це вітрильне судно.
Немає різниці.
Не хочеш повернути нас на берег?
Вітрильне судно, а вітру немає.
А важко було мотор засунути сюди чи щось таке?
Тут є мотор, але він зламаний!
І замовкни, заради Бога! Сиди тихо. Божевільний старигань.
Господи!
Гей, облиш.
Ти глухий? Сказала ж, облиш.
Та розслабся вже.
У нас багато часу.
Ні. Будь ласка, не кури тут.
Це для твого ж блага.
Ти не цінуєш своє життя?
Алісіє,
у моєму віці більш імовірно,
що мене вдарить блискавка, ніж що я помру від куріння.
Це бомба сповільненої дії.
Життя…
починається повільно.
Наче…
Наче ніколи не закінчиться.
А потім все пришвидшується,
здається, що часу недостатньо.
І раптом,
одного дня, з нізвідки
за долю секунди…
Бам.
У мене аневризма, Сервандо.
Це пояснює таке дихання.
Я так заспокоююсь.
Гомер сказав…
Той, що грецький філософ?
Гомер, наркоман з Мексики.
Гомер сказав,
що страх смерті гірший за саму смерть.
А страх жити гірший за страх померти.
Ну, думаю, вони зараз добре проводять час.
Ти не бачив тата? Не можу знайти.
Ну…
це може зацікавити.
Альмо!
Іди сюди, будь ласка!
Викликати берегову охорону?
Чи залишити їх там?
Я можу тебе дещо попросити?
Ну…
Чому ти так уперся в те Різдво?
Просто…
Багато років тому, коли Фран з братами був малим,
ми святкували Різдво разом.
Удома.
І мама Франа завжди готувала однакові страви.
Індичка фарширована чорносливом.
Це було жахливо.
А я вдягав костюм Санти.
Я заходив та роздавав подарунки.
Це мило, так мило.
Я це ненавидів.
Так, ненавидів наряджатися…
Ненавидів усе різдвяне.
Але дружина мене змушувала.
А коли вона померла,
я зрозумів,
що те, що я ніби ненавидів,
було найкращим моментом мого життя.
Але мої діти вже виросли.
І можна сказати,
що я не був найкращим татом.
Там!
І тепер, коли я старий.
Я хочу відтворити ті моменти.
А чому зараз?
Ну, бо у моєму віці,
будь-який день може стати останнім.
Будь-яке різдво
може бути останнім.
І я хочу відчути це знову.
Цей спокій.
Цю любов.
У мене стало.
Що?
Серце зупинилось, Алісіє.
Ти невиліковний романтик, Сервандо.
Справді.
Справді?
Справді! Допоможіть!
-Тату! -Сервандо!
Тату!
Сервандо!
Все буде добре. Не хвилюйся.
Легше.
Пам'ятай уроки йоги Мемо.
З ним же все буде добре?
Звісно ж, от побачиш.
Боже…
Родичі Сервандо Вільєґаса?
Це мій тато.
Є результати.
У вашого тата сталася панічна атака.
Спричинена сильними емоціями або стресом.
Зрозуміло.
Точно.
Він побуде ще одну ніч для обстеження.
Гаразд.
Але не хвилюйтеся, усе добре.
Можна до нього?
Так. Проходьте.
-Хто це? -Це я, тату.
Як почуваєшся?
Хріново, але…
Могло бути гірше, еге ж?
Ти побудеш тут ще одну ніч.
Хочуть переконатися, що все добре.
Ти нас злякав, тату.
Чорт, я думав, що вже труп.
Це лише панічна атака.
Звісно ж, я запанікував.
Я побув з жінкою
хтозна через скільки часу.
Хочу пити, тобі щось принести?
Віскі.
Зараз буду.
Як ти, тату?
Не можу перестати думати про твою маму.
Це зовсім не твоя справа, але…
У мене після її смерті нікого не було.
Упевнений, тому сталася панічна атака.
Точно.
І Сервандо забрали у лікарню.
Вау! Оце історія.
Так. Усе гаразд, просто панічна атака.
Хай там як, Джино, я тут подумав.
Виставку скасували,
тебе у галереї нічого не тримає.
Не хочеш приїхати на Різдво?
Я б з радістю, та не можу.
Мені терміново треба поговорити з Френ.
Я за тобою скучаю.
Еде…
Привіт, Джино. Я був зайнятий.
Як ти?
Що?
Я маю йти.
І залишиш мене з цим ідіотом?
Агов, пане.
Я прийду завтра.
Не нароби дурниць, Франциско.
Такі можливості трапляються раз за життя.
Альма зрозуміє, клянусь.
Щасливої дороги.
То дай же мені віскі.
Ти мене ідіотом назвав.
Не розумію.
Не знаю, що сталося, але все знову добре.
Але ж це прекрасно.
Коли ти зустріла Франа, ти одразу зрозуміла, що він саме той?
Чесно, ні.
Тобто,
він мені подобався, був справді милим.
Але спочатку ми були друзями.
Цікаво.
Я зараз прийду.
Еде, досі хочеш помінятися іменами?
Ну, я вже купив подарунок Ренато, тож…
Ну ж бо.
Я подумаю.
Можна?
Заходь, сонце.
Як справи, тітонько?
Уже спокійніше.
Рада, що це був лише переляк.
Тітонько…
Що у вас з Сервандо?
Що?
Усе гаразд. Це ж непогано.
Нічого.
Просто так вийшло…
Я не можу.
Чому ні?
Через аневризму?
Так і залишися самотньою з цієї причини?
Я не можу бути у стосунках.
Я можу померти у будь-який момент.
Так, можеш, і я можу. Будь-хто може.
То й що?
Не даси собі шансу бути з кимось?
Спробуй, дай собі шанс.
Фране, як ти?
Я могла б відвезти тобі одяг у лікарню.
Ой, ні, ну…
Пам'ятаєш, Джон Мейн, мав приїхати на інавгурацію?
-Він усе скасував того тижня. -Що?
І знаєш, хто замінить його?
Дан Бельмондо!
Дан Бельмондо у нашій галереї, ти можеш повірити?
Фране, маю тобі дещо сказати.
Нам пощастило, справді. Це прекрасно.
Але це важливо.
Вистачить на освіту Рене. Я впевнений, Альмо.
Ти розізлишся, якщо я завтра поїду до Сан-Міґелю?
Я вже зрозуміла.
Ти був таким романтиком, бо митець не приїхав би.
Ні, звісно ж.
Ми повечеряємо, а завтра зранку поїду до Сан-Міґелю.
Це максимум на два-три дні.
Я повернусь до нового року, обіцяю.
Сподіваюся.
Це сім по шкалі злості?
Дев'ять.
А це вже десять.
«Для Віллі від…»
Віллі!
Що ти там робиш?
Ти там у подарунки заглядаєш! Віллі! Я все бачила!
Сіріло!
Прімітіво!
Так, пані?
Будь ласка, заховайте подарунки, щоб ніхто їх не знайшов.
Ви знаєте дітей.
-Не хвилюйтеся, пані. -О, Сіріло!
ВІДДІЛ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ
Де Франциско?
Він сказав, що приїде.
Я не розумію.
Як інавгурація може бути 25-го грудня?
Різдво - туристичний сезон у Сан-Міґелі. Ти ж знаєш, Альмо.
Не вірю, що ти не цінуєш зусиль та моїх жертв…
Жертв?
Провести час зі мною та сім'єю на Різдво - жертва?
Я такого не казав.
Ти не слухаєш, Фране.
Я намагалась тобі сказати дещо важливе.
Альмо, я люблю тебе.
Справді, але я поїду на виставку.
Якщо ти вирішив, то чому не їдеш зараз?
-Альмо… -Народ…
Добре.
Ми тут!
Я рада, що ти тут!
Привіт, Алісіє.
Лікарня пішла на користь.
Маєш значно кращий вигляд.
Дякую.
Піду перевірю, чи комусь щось потрібно. Даруйте.
Так, я також подивлюсь, чи…
Я переконаюсь…
Алісіє,
я хочу з тобою поговорити.
Пробач, будь ласка,
якщо…
я зайшов надто далеко.
Не варто було.
Сподіваюсь, ми забудемо те, що сталося. Благаю.
Я думала, ти сказав, що боятися жити - гірше,
ніж боятися смерті.
Я знаю.
Але я не можу.
От би я ніколи тебе не зустрічала.
Куди ти їдеш?
До Сан-Міґелю.
Дідько, Франциско! Я казав не робити дурниць.
Я повернусь за кілька днів.
Я їду з тобою.
Що? Але…
Ти маєш повечеряти на Різдво з усіма.
Це не питання.
Мені нема що тут робити.
Я маю поїхати з поваги до Алісії.
Тоді ворушися. Уперед.
ШКІЛЬНИЙ АВТОБУС ЗУПИНІТЬСЯ ПРИ ЗАГОРЯННІ ЧЕРВОНОГО
Що? Автобус забрали?
І не лише його.
Неймовірно!
Батько року, я б сказав. Це точно ідея Сервандо.
І куди ж вони?
До Сан-Міґелю.
-Альмо! -Залиш її.
Їй треба побути на самоті.
Могли б і мене взяти.
Так, але ми мали бути разом.
Я вже зрозумів, що якщо випадає зуб, то посмішка буде жахливою.
Як поетично.
Це означає, що Різдва не буде?
Буде, звісно ж!
Так!
-Справді будеш це їсти? -Я б краще із сім'єю поїв.
Ні. Не треба.
Ні?
П'ятнадцять песо.
Є розмаринові буріто, якщо хочеш.
Жартую, тату. Ходімо.
Які ви всі чудові!
Яка ж мила фотографія.
Агов.
-Кого ти граєш? -Я не знаю. Когось розумного, а ти?
Бальтазара, так?
А Альма не мала бути Марією?
Так, але погано почувається.
Тому Ґала буде Дівою.
А тепер позуйте для фото.
Агов, діти, що не так?
Чому такі сумні лиця?
При всій повазі, пані.
Але все не так.
Так, його правда.
У Віллі так інсульт станеться.
Ну, якщо не хочете, то не робитимемо це все.
Знаєте що? Якщо ніхто не приніс мені подарунків,
то бути Ісусом-ніндзя відстійно.
Скажете, коли вечеря готова.
Клята дитина.
Агов.
Любий…
ГОМЕР - «СТЕЖКИ ЖИТТЯ»
Коли ми повечеряємо?
Якщо з'їж без роздумів, то буде кращий смак.
Це найжахливіший Святвечір у моєму житті.
Пам'ятаю значно гірший.
Рік по смерті мами.
Ти вже забув?
Тоді ти готував.
Це було вперше.
Ти з індички вугілля зробив.
Треба було молотком довбати.
Навіть Соловіно не їв, еге ж?
Не тому, що не пробував.
Здається, яблучний пиріг був гіршим.
Пиріг був просто огидним.
Не вірю, що я сплутав сіль з цукром.
Але я їв, щоб тобі було легше.
А знаєш, що найкраще у Різдві?
Арахіс?
Ні.
Коли вся сім'я разом.
Не так і погано.
А якщо…
Так, сину…
Правда, тату?
Поїхали назад.
Гаразд, повертаємося.
«СТЕЖКИ ЖИТТЯ»
А чорт би тебе побрав!
Тату, передай інструменти, вони там ззаду.
Франциско!
Що таке, тату?
Сюди!
Ні.
Треба якось повернутися.
Будь ласка.
Агов, агов!
Хто надумав там ховати подарунки?
А звідки я знаю?
Ось ще один їде.
Будь ласка.
Сер! Агов, будь ласка! Сюди!
Дідько!
Ніхто не підвезе двох хлопців на Різдво?
Ні, тату. Усе змінилося.
Будь ласка!
Ідеально.
Це фруктовий пиріг.
Добре.
На вигляд смачно.
Ось, сонце, тримай.
Поклади картоплю сюди.
Можу поставити сюди.
Як забажаєш.
Ромерітос отам.
Можеш це трошки посунути? Отак.
Ідеально.
Гаразд.
Подякуймо.
Дякуємо, Боже, за хліб насущний…
І тріску з ромерітос.
І…
Я не можу. Не можу. Вибачте.
Я погано почуваюся. Я не можу.
Не можу.
Можна я дещо скажу?
Сьогодні ми дякуємо
за можливість бути тут,
усі разом.
І за ці смачні страви.
І хоч ваш приїзд приніс деякі складнощі,
варто сказати,
що ви привезли нове життя,
повне світла та насолоди
у цей дім.
Дуже дякую.
І хочу подякувати вам, пані,
за те, що прийняли нас з Сірілою до своєї сім'ї.
Дякую.
І я хотіла б подякувати
усім вам.
Хоч і випадково,
ви навчили мене, що неважливо, як ви святкуєте Різдво,
неважливо, чи є індичка з ромерітос,
чи є все, чи немає нічого.
Хай там як, важливо лише те, що ми усі разом,
святкуємо з дорогими людьми.
І сьогодні
я дякую за це.
Тож… усім смачного!
Щасливого Різдва!
-Щасливого Різдва. -Щасливого Різдва.
Дивись! Ще один їде, Франциско.
Забудь, тату. Не витрачай час. Ніхто не зупиниться.
Для нас Різдво скасували.
-Ви до пляжу? -Так.
Сідайте, підвезу!
-Дякую. -Дякую.
Отак!
Готові?
Швидше, Франциско!
Йду, тату!
Поїхали!
Не варто було казати йому їхати.
Не у Різдво.
От би він був тут.
Сонце.
Фран!
Сюрприз!
Джина! Я рада тебе бачити.
І я тебе рада бачити. Де Ед?
Отам. Заходь.
Еде! Де ти, сонце? Я тут!
-Щасливого Різдва! -Джина!
Джина? Це неймовірно.
-Джино, який сюрприз! -Вітаємо!
Ми сумували.
Я не могла пропустити Різдво.
А як же виставка?
Про неї подбають.
Це значно важливіше.
Упевнена, Фран зрозуміє. Так, Фране?
А де Фран?
-Думаю, я зайшла надто далеко. -Сідай на своє місце.
Останнє заняття добре пройшло.
Та дитина, клянусь тобі.
Не варто було казати йому іти.
Спершу сказала б, що вагітна.
Що?
-Ти вагітна? -Що?
Що?
Вона вагітна!
Ти вагітна?
Ой, люба моя!
Яке ж щасливе Різдво!
Агов! Я буду хресною.
-Звісно ж. -Вітаю, сонце, яка ж благодать!
Вітаю! Повірити не можу!
І я не можу!
Нарешті, хтось мене розумітиме.
Сонце, ми тебе розуміємо.
Інколи ти цього не бачиш.
Ти знай, що ти можеш вірити у що захочеш.
І бути ким захочеш, гаразд?
Так!
-Я відчиню! -Фран!
Бальтазар?
-Га? -Привіт!
-Ґіо!
Привіт!
-Щасливого Різдва! -Щасливого Різдва!
Який сюрприз! Я не вірю!
Наш концерт скасували, тож ми тут.
-Чудово! Заходьте! -Ми думали здивувати вас. Привіт!
Пані Ґіо.
-Ґіо! -Привіт, як ви?
Це моя тітка Алісія, це Ґіо та Орландо.
Привіт, раді знайомству. Вітаю.
Дякую.
Де Фран?
І Сервандо?
Заберіть ковдру, я нею не користуюся.
Дякую!
Обережно, тату. Отак.
Дякую за все, ви врятували нам Різдво.
Агов!
Щоб ви завжди знали дорогу назад.
Щасливого Різдва!
Щасливого Різдва.
У мене є ідея.
-Тату, це різдвяні прикраси. -Хто там?
Святі макарони!
Дідько! У тебе не всі вдома?
Ти завжди з'являєшся як привид.
І ти мене злякав, у мене ж теж є почуття.
Інколи люди приходять і крадуть інструменти.
А Алісія звинувачує мене.
Чим можу допомогти?
Ну, якщо ти сам сказав…
Що?
Ти вагітна?
Можна я буду хресною?
Ні, вже пізно.
Занадто пізно.
-Я буду дядьком. -А я тіткою.
Агов, Віллі.
Що ти просив у маленького Ісуса й Санти на Різдво?
Собі нічого.
А щоб вся сім'я була разом на Різдво.
-Боже, як мило! -Сонечко, ти такий хороший!
Сніг падає!
Снігу не буває на пля…
Сніг на пляжі!
Оу! Ходіть! Тут сніг! Сніг падає!
Як це?
Не може бути!
Швидше, ворушіться!
-Неймовірно! -Сніг!
Що це таке?
-Оу! -Прімітіво!
Я тобі ще згадаю!
Ви чуєте?
Агов.
То що, допоможеш мені з ліжком?
Так.
Агов, сім'я!
Є два місця для не дуже святих паломників?
Вони прийшли!
Дякувати Богу, ви повернулися! Фране!
-Джина! -Сервандо!
Ґіо! Орландо! Що ви тут робите?
Різдво завжди краще з родиною!
Я рада, що ти повернувся з подарунками, Сервандо.
Дякую.
Я не лише через подарунки повернувся, Алісіє.
Не лише?
Ні.
Я зрозумів, що ще можу таки багато чого відчути
та поділитися.
Без страху.
І без страху.
Альмо.
Вибач.
Ні галерея, ні митець, ніщо не може бути важливішим за тебе.
Пробач мені.
Фране, можеш назвати сина Вільямом?
Віллі, Фран ще не знає.
Вибач, що не казала раніше.
Не хотіла, щоб ти так дізнався.
Чекай!
Я буду татом?
Так.
-Я стану татом? -Так.
Я стану татом! Я стану батьком!
Я буду дідусем!
-Я буду чудовою тіткою. -Дідусь!
-Вечірка! -Я стану батьком!
Ура!
Вечірка!
-Тільки не знову! -Ні, чекай.
Заспокойся.
Все буде добре.
Він випив «Віагру».
ВІД КОГО: СЕРВАНДО КОМУ: АЛІСІЯ
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський