Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Hva gjør vi her, egentlig? Se på oss.
Andre YouTubere bor i Alaçatı gratis, og de får betalt.
Og se hva vi gjør.
Vi gjør oss ferdig og stikker.
Hva med videoen?
Når vi er ferdige, Samet.
Greit. Jeg er klar.
Kom igjen. Ikke kast bort mer tid.
Fru Gülseren, la oss begynne.
Jeg gjør meg klar om du starter.
Nå, presenter deg selv, er du snill.
Hvor har du hørt?
-Hørt hva da? -Om mine enestående evner.
-Det er det vi gjør. -Fint svar.
Jeg gjør ting, men bare om folk lytter.
Kan du virkelig gange firesifrede tall i hodet?
-Uten penn og papir? -Ja.
Uten å bruke mer enn håndbaken.
-Jeg forstår ikke. -Det hadde vært rart om du forsto.
-Jeg respekterer folk på din alder, men… -Min alder?
Hva er galt med alderen min? Er jeg eldgammel?
Vet du hva? Du burde kalle meg Gülseren.
For det er navnet mitt. Jeg er Gülseren.
Gülseren betyr en som legger ned roser, og gül betyr "rose".
Det er nattergalens favoritt. Det ringer vel en bjelle.
Fru Gülseren, vi må bli ferdige i dag.
-La oss starte. -Du har det så travelt.
Veldig. Nei, jeg er ikke klar.
Jeg har ikke vist deg albumet mitt.
-Hvilket album? -Vent.
Hvor var det?
Jeg ble født i denne villaen.
Det var her jeg møtte dem for første gang.
Hvem da?
Ildfluene.
Ta vare på deg selv.
CELÂL BAYAR PÅ LANDSTURNÉ
TYRKIAS NATO-MEDLEMSKAP I BOKS
7. november, onsdag. NATO-medlemskapet er sikret…
GRANSKNING AV KOMMUNISTPARTIETS MEMORANDUM OM LEDERSKAP I MIDTØSTEN
KOMMUNIST FRA İZMİR PÅGREPET I ISTANBUL
Det er bare arabiske stasjoner. Se.
Enda en.
Ser ut som du nyter å selge olje til imperialister.
Du får som fortjent.
Enda en.
Kanskje den er på langbølgen.
Hei.
Hei!
-Hei! -Hei.
-Slutt å klusse med den. Hva vil du ha? -Nyhetene.
Der.
Han sa "Stalin". Hørte du det? Enkelte er så heldige.
Han her har vel sett Stalin med egne øyne.
Jeg tviler. Alle som har sett ham, er døde.
Hva betyr det?
Hvorfor hører du på det? Er du gal? Kan du russisk?
Det er Sovjet-stasjonen, Nazif.
Og så?
Heller enn å høre løgner på tyrkisk, vil jeg høre sannheten på russisk.
Hvordan vet du at russerne snakker sant?
Er du gal? Kjære Gud, svar meg.
Hvorfor er broren min den dummeste på denne jord?
-Hva gjorde familien for å fortjene det? -Nazif, jeg vil ikke krangle.
Vi kan krangle på russisk.
Du forstår ikke noen av språkene uansett.
-…kamerat…ovski… -"Kamerat-ovski"?
Da, da.
Hør på meg! Nok kommunisme nå.
Hysj! Det er informanter overalt.
Bryr meg ikke.
Jeg støtter folkepartiet. Jeg kan snakke så høyt jeg vil.
-Bror… Bror! -Hei, folkens, det er en kommunist her!
Greit. Kutt ut.
-Slutt å tulle. -Kommunist!
-Man tuller ikke om sånt. -Å, du din…
-Kjære Gud. -Utrolig.
Greit. Kutt ut.
Skal vi følge proletariatet som om vi ikke har noe å gjøre?
Hva er din løsning? Selge sølvbær?
Du har jobbet forgjeves.
Du tror det. Sølvbær er veldig lovende.
-Er det sant? -De varer lenge.
De blir ikke dårlige så fort.
Lurt å jobbe i matbransjen nå. Folk er sultne.
Takket være din İsmet Pasha.
Så utakknemlig.
Du hadde vært død om det ikke var for ham.
Om han ikke unngikk krigen, hadde du vært i fronten.
-Burde folk bare spise sølvbær? -Ja.
Forretninger krever mot.
-Det var det du sa om sukker. -Det var også sant.
Om Kürşat ikke hadde latt varene ligge her fordi han måtte til moskeen…
Og om det ikke regnet der og da…
Og om sukkeret ikke smeltet…
-Jeg slår deg i hodet! -Greit!
-Hazım! -İzzet?
Hør her, Hazım.
Å, Nazif.
-İclal føder kanskje i kveld. -Hva?
Hun har rier. Hazım, hent jordmor Sürme.
-Kan ikke. Har et møte. -Hvilket møte?
Hva tror du?
-Han pønsker på noe igjen. -Du forstår det aldri, İzzet.
-Hun skal føde! Bare gå. -Det er ikke viktig.
Alle føder i utviklingsland.
Hazım, hent jordmoren.
Så kan du gå.
Kan ikke. Har et møte.
Assalamu alaikum, folkens.
God dag.
"God dag"? Hva skal det bety?
Jeg hilser i Allahs navn, og han sier "god dag".
-Søsteren din føder. -Å?
Et gudgitt mirakel som vi dødelige ikke kan fatte.
Han gir liv til et lite frø.
Slutt, Kürşat. Hun bare føder.
Hils fra meg og si
at jeg ikke har pratet med ham og vil aldri prate med ham.
Gud hjelpe meg.
Du sier at du er ateist, men ber Gud om hjelp.
Jeg sa hun føder. Noen burde bare hente jordmoren.
Å nei. Det er riene.
Bare hent henne!
-Gjør det! -Hvorfor ikke du?
-Jeg har et møte! -Bare gå!
-Kom igjen! -Kürşat! Hent jordmoren.
Hazım, dra til helvete.
-Kom igjen. -Bare gå.
Du lukter fælt, som alltid.
-Drakk du roseparfyme? -Slutt!
-Umoralske, ufølsomme hedning. -Gå.
-Slutt. -Vantro.
Hazım Biröz?
Det er meg.
Du blir med meg.
-Greit. -Ransak stedet.
-Slutt å glane, folkens! -Jeg hjelper dere.
Politiet raidet overalt da.
Klubber, foreninger… De arresterte alle de fant.
NYTT KAPITTEL I KOMMUNISTGRANSKNINGEN
Jeg ble født på en slik kveld.
Ifølge tante İzzet var det da ildfluene dukket opp.
Har du noensinne sett ildfluer?
Jeg har ikke det.
Du kan ikke. De lar deg ikke.
Ikke alle kan se dem uansett.
Jeg forstår ikke.
Du er heldig, da.
Du hadde vært så ensom om du gjorde det.
Rakk vi det?
-Er vi for sene? -Nei, kom inn.
Fort deg.
Dette ordner seg.
Det går bra, vennen. Ro deg ned.
-Kom igjen, pust. -Pust.
Vi har ventet på dette i årevis, kjære.
Nesten ferdig.
Første bilde av vår lille familie.
Gjør dere klare.
Ferdig.
Min kjære datter har et bilde nå. Ikke sant?
Greit, herr Nazif. Når betaler du?
Gud… Du må ikke være så direkte. Ha litt manerer.
Du har ikke betalt på flere måneder.
Jeg ga deg en pose med sølvbær.
Nazif! Jeg sa du aldri skulle si ordet "sølvbær" når jeg var i nærheten.
Ikke snakk sånn til meg foran folk.
Det var det siste bildet.
Jeg kan ikke betale leie med sølvbær.
Gi dem tilbake, da.
Slutt å snakke om dem!
Du meldte deg ut av siviltjeneste og rotet deg oppi dette tullet!
Du gjør meg sprø.
Gud, gi meg tålmodighet.
Vær så snill, Gud!
Om din unødvendige fotografering er ferdig, la meg legge barnet.
Kom her, du. Sånn, ja.
Hvorfor unngår du å bli avbildet, İzzet?
Hvorfor blir du stadig avbildet?
-Fordi jeg ikke vil bli glemt. -Og jeg vil ikke bli husket.
Kom igjen, dere to.
Kom.
Nå?
Hva da?
Hvordan gikk det?
Hva da?
-Du er blakk, sant? -İclal!
Selvfølgelig ikke. Altså…
Vi er ikke blakke, men du vet hvordan sølvbær…
Han sier det ennå. Du gjør meg gal.
Hvordan kan jeg prate om sølvbær uten å si ordet?
Nok, Nazif.
Det var en kjøper som skulle kjøpe hele beholdningen.
Han skulle ta dem østover. Det er sølvbærmangel i Erzurum.
Ingen steder i verden har sølvbærmangel.
Du lar meg ikke forklare.
Du gjør meg gal med vilje.
-Seriøst! -Nok. Du skjemmer oss ut.
Det er ikke jeg som skjemmer oss ut!
Nå?
Nazif? Søster?
-Assalamu alaikum. -Alaikumu assalam.
Bismillah…
-Å gud. -Babyen sover!
-Velkommen, Kürşat. -Takk.
-Hvor har du vært? -Vil du jeg skal si det?
Jeg kan si at jeg flyter rundt 30 til 35 centimeter over bakken.
Hva er det? Kom han?
Ja. Ja, han kom.
Og så fort han kom, tok han oss med til en tur til horisonten.
Horisonten? Hva snakker du om?
Vi har fått en ny imam i moskeen.
For en hellig mann!
Så inspirerende. Jeg kan knapt beskrive ham.
Se på det sånn. Bønnen var over, men alle ble.
Bare åpne butikken. Jeg snakket om kjøperen.
Hvilken kjøper? Av sølvbærene? Ingen har kjøpt en eneste en.
-Så, er vi ferdige? -Nettopp.
-Se på dette rotet. -Sett dem ut.
-Jeg blir gal. -Hei, alle sammen.
Det er meg.
Hazım?
Hazım! Godt å ha deg tilbake.
-Velkommen. -Velkommen.
Takk Gud.
-Kom her. -Bror!
-Velkommen. -Takk Gud.
-Alt bra? -Ja da.
-Velkommen. -Takk.
-Godt å ha deg tilbake, Hazım. -Takk, Kürşat.
Hazım, du har gått ned i vekt.
Du vet hvordan fengsler er. Du ofrer deg for saken.
Seks måneder i fengsel, ingen holdningsendring.
-Sa du noe? -Nei.
Jeg ba en bønn i det stille.
-Bra. -Kom igjen.
Broren min er ute av fengsel. Vi må ha rakija i kveld.
-Sant? -Jo.
Kürşat, kjøp rakija og snacks til oss.
-Kom igjen. -Hva?
Rakija?
Jeg vil heller grave min egen grav og ligge i den, Nazif.
Ikke snakk sånn, Kürşat.
-Hvorfor ikke? -Se på det sånn.
Selv om du graver din egen grav, må noen begrave deg.
-For Guds skyld… -Kjøp det, for én gangs skyld.
Hva skjer?
Igjen?
Hazım Biröz?
Det er meg.
Hva skjer, for Guds skyld?
-Det må være en feil. -Vent.
-Hvilket grunnlag? -Nazif.
Gå og ta deg rakija i fengsel, din hedning.
-Konstabel! -Vent litt.
Dette er vanvittig.
-Begynte du å prate etter seks måneder? -Mer enn det. Jeg var en skravlebøtte.
Og så?
Så kunne jeg lese før jeg ble to.
Da jeg var tre, kunne jeg regne.
Jeg skulle gjerne vært en simpel idiot, men det er jeg ikke.
Hvordan var det på skolen?
Folk er så slemme på den alderen.
Kanskje jeg var arrogant. Jeg vet ikke.
Si meg, Gülseren.
Hva kaller vi et stykke land som er omringet av havet på tre sider?
Jeg vet ikke. "Omringet", om vi var politiet.
Ti stille!
Greit.
Hva kalles det når det er omringet av havet på fire sider?
Gi meg det frekkeste svaret du kommer på.
Det kalles "øy", frøken. Ingen behov for å være frekk.
Hva prøver du å gjøre?
Setter du meg på prøve?
Jeg setter ingenting på prøve. Du er den som spør.
Lærere spør oss om summen av de innvendige vinklene på en trekant.
Jeg vil finne summen av menneskets indre lidelse.
Din, for eksempel.
Hele skolen vet at mannen din er utro.
Du gråter på badet i hemmelighet i friminuttene.
Hvorfor gjør du det mot deg selv?
Ikke gjør det.
Du tester oss her fordi du ikke kan spørre ham ut hjemme.
Du er den mest respektløse, arrogante
og slemmeste eleven jeg har møtt.
Du skal få svare for dette. Du får svi for at du fornærmet meg.
Du…
Du er en demon.
Demon!
Ti stille!
-Bortskjemte drittunger. -Vi?
Slutt å le, sa jeg! Slutt!
Hva får jeg i karakter?
Frøken…
Kom inn.
Ba du meg om å komme inn?
-Velkommen, herr Nazif. -Takk.
Sett deg.
Vennen.
Sir.
Geografilæreren vår, fru Mualla. Mattelæreren vår, herr Hurşit.
En glede.
Gleden blir vår straks.
Unnskyld?
Rektor skal forklare. Du skjønner det snart.
Unnskyld meg.
Selvsagt.
Herr Nazif, jeg har hatt en lang karriere,
og dette er en av de viktigste dagene.
Mine kollegaer føler det samme.
Absolutt.
Hva er i veien, sir?
Du skjønner,
vi gir det største bidraget til vårt utdanningssystem
siden den store utdanningsreformen og utviser din datter, Gülseren.
-Bravo, sir. Bra avgjørelse. -Bravo.
Vent. Du utviser henne? Hvorfor det?
Hørte dere det? Han spør hvorfor.
Han spør hvorfor!
Datteren din er uregjerlig, rebelsk og ulydig.
Datteren din er en brunette!
-Datteren din er… -Respektløs, uforskammet!
Aggressiv, og hun biter!
Gülseren, er det sant?
Hva sa de, pappa? Jeg var ikke…
Jeg tenkte på noe annet.
Gülseren.
Jeg kan jo ikke høre på alvorlige folk for lenge.
Herr Nazif, vennligst gå.
Kom deg ut av kontoret mitt og skolen min!
Hun sier hun ikke kan høre på oss. Hørte dere det?
Vi gjorde det, sir. Ro deg ned.
Unnskyld, pappa.
Jeg skal ikke gi opp datteren min bare fordi det kommer klager,
men du må vite at dette ikke kan fortsette, Gülseren.
Det vil alltid være folk som herser med deg.
En sjef, en lærer, kanskje en ektemann.
Du må lære å holde munn og klare deg.
Kan vi ta is, pappa?
Perfekt.
Du vil feire utvisningen din med is.
Vi må ikke feire. Vi kan gjøre det i anger.
-Angrer du? -Ja.
-Hvor mye? -Så mye.
Hvorfor skal vi ha is, da?
Det smaker best når du er trist, pappa.
-Kan vi? -Ja.
Vanilje.
Greit, vanilje.
Jeg tar den beste "trist pappa"-sorten.
Vær så god, vennen.
Vær så god.
-Hvor mye? -En halv lire.
Takk.
Pappa!
Å ha din far som din beste venn er verdens beste skatt.
Han var min beste venn.
Han var den som kjøpte is til meg da jeg ble utvist.
Mor sto for slagene.
Gud sendte deg for å straffe meg.
Din rakker!
-Slutt, mamma! -Ingen kan redde deg nå.
-Pappa! -Jenta tar livet av meg.
Hvordan våger du å trosse lærerne dine?
Å bli utvist?
-Slipp meg. Jeg dreper henne. -Slå meg.
Jeg ga henne liv. Jeg tar det.
Du ødelegger selvtilliten hennes.
Hvilken selvtillit?
-Hun er en skam! -Bare pust.
-Nei! -Kom igjen.
Hvem er han?
En uheldig ung mann som ville gifte seg med meg.
Han hadde ikke ønsket det om han visste hva som ville skje ham.
Hva tror du, İclal? Ligner ikke han en prins?
Jeg vet ikke, Sürme. Jeg er ikke sikker.
En prins? Han? Du ser han er en idiot ut fra bildet.
Ikke snakk sånn. Han er fra en høyt aktet familie i Beypazarı.
Alle der kjenner navnet Tipiyanoğulları.
-En høyt aktet familie? -Selvsagt. De er handelsfolk.
Bestefaren tok med de første gaflene. De brukte hender før det.
Det er deres bragd.
De fant opp gaffelen.
Ikke snakk sånn. De begynte med gafler og endte opp med en formue.
De bygde opp en bedrift.
Først, skjeer, og så siler og dørslag… De ble store.
De selger kjøkkenutstyr. Interessant.
Gratulerer, İclal. Du er heldig.
Datteren din gifter seg inn i en rik oppfinnerfamilie.
Det er i boks innen helgen.
-Denne helgen? -Hva?
De vil det skal gå fort.
Tiden flyr. De blir store så fort. Hun ble nettopp født inn i armene mine.
Det er normalt, Sürme, siden du var jordmor.
Så klart hun kom i armene dine.
Skal de ta Gülseren med til Beypazarı?
Det ser sånn ut.
Du kan ikke stoppe det, İclal.
De flyr alltid vekk når tiden kommer.
Hvorfor er hun så glad?
Du skulle tro hun får seg noe.
-Hold kjeft! -Hva?
Jeg er hjemme.
Nei men, er det ikke nabolagets ryktespreder
og alles jordmor, Sürme.
Velkommen. La meg ta hånda di.
Når kom hun? Jeg vil vite når hun drar.
Hold kjeft!
Greit, mamma.
Har du noe sladder, frue?
Jeg skal fortelle om det siste som har skjedd i nabolaget.
Bare fordi jeg er snill.
Datteren din viste puppene til kjøpmannen Abdi.
-Hva? -Ikke få panikk.
-Abdi elsket puppene hennes. -Hva?
Hvorfor skulle han ellers røre dem?
Gülseren!
Så dro de ned i kjelleren. Jeg tror han ville se resten.
Herregud!
-Naboer, hjelp meg! -Å nei.
-Vi har ingen integritet! -Sürme.
-Saliha! -Din integritet er i kjelleren.
Gud. Saliha!
Å nei.
La meg ta teen min.
Jeg burde drept deg, Gülseren.
-Jeg må. -Nei, İclal.
Hva gjorde jeg? Det var ikke mine pupper.
-Hun prater ennå! Ikke hjelp henne. -Hold munn!
-Nå er det nok! -Rolig.
Hvordan våger du å prate sånn?
Har du gått fra vettet?
Jeg fant det bare på, mamma.
For å redde dere to fra henne.
Hva? Var det en løgn?
Ikke helt.
-Han likte ikke puppene. -Jeg sverger…
Hva har Saliha og en ku til felles?
-Hva da? -Begge har pupper mellom beina.
Jeg sparker deg om du sier "pupp" igjen.
-Pupp. -Det var bra.
Jeg hater henne. Hun bare sladrer.
Bravo, İzzet. Bravo.
Fortsett å tilrettelegge for denne ulydige ungen.
Å, gi deg.
Hvorfor har du lommelykt? Det er dag!
Jeg vet hvordan jeg prater med ildfluene nå.
Tante, de danser alltid når jeg lyser med lykta.
Kjære Gud, kan du banke litt fornuft i skallen på datteren min?
Hun har pratet om ildfluer siden hun ble født.
Du ikke prate med ildfluer.
Hva er problemet, mamma? Noen prater med hunder, noen med blomster.
Og dere prater av og til med Sürme.
Hva snakket dere om?
Godt spørsmål.
Hun spør deg.
Det var om meg.
Hva var det, tante?
Hva var det, mamma?
Det var ingenting!
-Hun bare… -Hun bare hva da?
Gülseren, noen ber om din hånd.
Min hånd?
Hvorfor det?
Hvorfor?
De vil gifte seg med deg.
Hva mener du?
Så noen vil bare komme hit
og si: "Beklager å forstyrre, men vår sønn har blitt moden.
Dessverre har vi ingen jenter han kan ligge med.
Om du har en til overs…"
-Skal det skje? -Datteren min er gal.
Hun er umulig å prate med.
Er det ikke morsomt, mamma?
Du kan be naboen om å låne sukker eller salt,
men en datter?
Gülseren, denne familien er veldig rik.
De er den høyst aktede familien i Samanpazarı.
-Beypazarı. -Ja. Beypazarı.
Det var de som kom med de første skjeene og silene hit.
Siler?
-Var det gafler? -Snart finner de opp dørslag.
Hva snakker du om?
Skal de seriøst gjøre dette?
Gülseren, du har blitt myndig. Du må gifte deg.
Hva sier du?
Hva kan jeg si?
Familien har bestemt seg. Jeg kan ikke si noe.
Hva? Seriøst, Gülseren?
Bravo, Gülseren. Gratulerer.
Smart jente.
Jeg må forberede meg.
Bravo.
Gülseren, mener du det?
La meg ta meg av det, tante.
Jeg fikser det.
Der er de. Kom deg opp, Nazif.
Opp. Fort deg.
-Ta på deg jakka. Slutt å rote. -Greit.
Ro deg ned.
Ro deg ned!
Hvor er hun?
Der, ja. Bismillah. Kom igjen.
Ro deg ned! Knepp opp jakken.
Hvem ser du etter?
Meg, sant?
-Unnskyld? -Det var en spøk. Glem det.
-Velkommen. -Velkommen, alle sammen.
-Hallo. -Velkommen.
-Hei. -Velkommen.
Velkommen, gutten min.
Kom inn, gutten min.
Velkommen.
Bare slå dere ned.
-Igjen, velkommen. -Takk.
Maytap, ser du kommoden?
Den er fantastisk.
-De er vanskelige å finne. -Er det sant?
Er det morbær?
-Unnskyld? -Kommoden. Er den av morbærtre?
Jeg vet ikke.
Prøv å kikke litt nærmere.
Se hvor det bærer hen.
Men ikke for lenge, siden det kanskje ikke er morbær.
-Gülseren. -Glad i deg også, mor.
Vi setter oss.
-Vær så snill. -La oss sette oss.
-Slå deg ned. Vær så god, gutten min. -Jeg tar dem.
-İzzet.
Si ifra om du vil selge den. Den er verdt en del.
Selvsagt. Vær så god.
La oss presentere oss, Kafur.
Så, Sürme er en gammel venn av familien.
Vi er veldig nære.
Vi snakket her om dagen
om at sønnen vår burde gifte seg.
-Og så… -Vi ba henne om hjelp.
Vi spurte hvor vi kunne finne en jente. Siden hun er jordmor,
vet hun hvor godsakene befinner seg.
Vi snakket om at sønnen vår burde gifte seg…
Unnskyld, men har sønnen deres et navn?
Dere kaller ham "sønnen vår".
Har han et navn, eller skal vi finne på et?
Klart han har et navn.
Jeg heter Servet. Mellomnavnet mitt er…
Mor, hva er mellomnavnet mitt?
-Bekir, vennen. -Hva snakker du om?
Det er Bekir. Ikke kom her med dine tvil.
Det var ikke Bekir, mor. Det begynner på M.
Sant, pappa?
Hvordan skal jeg vite det? Jeg kaller deg Suat.
Han gjør det.
Vel…
Hvem bryr seg om fornavn? Det er etternavnet som betyr noe.
Utlendinger tiltaler hverandre med etternavn.
-Ikke sant, herr Gaffur? -Kafur.
Hva het du igjen?
-Nazif. -Det var det!
-Hva? -Mellomnavnet mitt er Nazif.
Eller noe sånt.
Sønn, mellomnavnet ditt er Bekir.
Hvor mye kostet sofaen, herr Kazım?
-Nazif, sir. -Fint. Det høres billig ut.
Var ikke det jeg spurte. For en klovn.
Unnskyld?
Om det kostet "Nazif", så var det billig.
Det koster ikke et øre under "Mahmut" nå til dags.
Nei.
Du kalte meg "Kazım", så jeg rettet på deg, herr Gavur.
Kafur.
Nå tøyser du, mor. Det er det pappa heter.
-Hva sa jeg? -Nå!
Kan vi slutte å prate om navn?
Jeg er lei.
-Hvem er "Lei"? -Mannen min.
Gülseren!
Vær så god.
Sånn.
-Vennen? Gülseren? -For et idiotisk spørsmål.
Pappa, han er ikke menneske. Han er en ting.
En kommode.
Fru Mehtap, hvor mye kostet kommoden?
Ikke Mehtap, kjære. Maytap.
Jeg vet. Jeg hatet navnet ditt og rettet på det.
Gülseren, lag kaffe til gjestene våre.
Greit. Jeg legger den her.
-Skal vi komme til sak, Kafur? -Greit.
Ok, Maytap.
Greit.
Herr Rüstem,
ekteskap er som et foretak, som en forretning.
Ordet "foretak" stammer derifra.
Om du investerer godt,
vil du få en god fortjeneste.
Men du må få varene dine fra en pålitelig kilde.
La oss si du fikk deg en elendig jente fra en møkkafamilie.
Hva skjer da? Du taper. Ikke sant?
-Ja. Sant, vennen? -Hva snakker denne tullingen om?
Hysj, İzzet.
Så sitter du igjen med varer uten en kjøper.
Hva gjør du med det? Sant?
Dette teppet, for eksempel…
For et teppe, da.
Bare se på det teppet.
Er det ikke persisk?
Ja, det er et antikk persisk teppe. Et arvestykke fra bestefaren til min mann.
Han fikk det av sultan Abdulaziz. Han var sultanens tannpirkermann.
Hva for noe?
Vi liker ikke å snakke om sånt, men…
Men vi er i slekt med sultanfamilien.
På den tiden, hver gang sultanen hadde noe som satt fast i tennene,
tilkalte de bestefaren til mannen min.
-For å få det ut? -Nettopp.
Med tanke på hvor mye kjøtt som ble spist av sultanen da…
Her er kaffen.
-Å, vennen. -Vær så god.
Takk.
Om du vil ha mer skum, må du spytte oppi den.
Hun bare tøyser.
-Vær så god. -Det var en vits.
-Pappa. -Flink jente.
Ikke la dere lure av at de kaller meg "en jente".
-Jeg er en kvinne. -Vennen!
Det er derfor jeg beundrer dem, far.
Ingen skikkelig familie vil godkjenne en skilt kvinne nå til dags.
-En skilt kvinne? -Hva?
Sa de ikke det? Jeg har vært gift to ganger.
Hva snakker du om, Gülseren?
Herr Tayfun, ikke hør på henne.
Hun er bare så oppspilt.
Jeg heter Kafur!
Beklager å avbryte, herr Sercan.
Da jeg giftet meg for andre gang, var jeg ennå med min første mann.
Jeg sa det til Salih. "Salih, siden det er bryllupsreisen vår…
Jeg elsker Bedri ennå. La oss invitere ham. Vi får oss et stort rom."
Jeg likte å posere naken da.
Jeg ba ham invitere Bedri så han kunne ta bilder av oss.
Ikke besvim, mamma. Nå kommer det beste.
Jeg er i slaget.
Vi var på bryllupsreise. Vi fikk rommet.
Og tror dere ikke eksen min Fuat kommer forbi?
Jeg var gift med Salih,
elsket Bedri så mye, men hadde følelser for Fuat.
Nazif, drep henne!
Opp, Kafur.
Ikke ta henne seriøst. Hun tuller.
Dette er en skandale.
-Opp, Servet! -Stopp.
-Hvorfor ga Gud meg et sånt barn? -Ikke besvim foran gjestene.
Pervoer!
-Vennen. -Og dette kan ikke være morbærtre.
Det er bare eik, herr Tezcan.
Jeg heter Nazif!
Hva? Nazif? Det er ikke verdt en Şaban.
Nå holder det. Dere får ikke datteren min. Bare gå.
Nå kom jeg på at min siste kjæreste også het Şaban.
-Hold kjeft! -De hørte meg ikke. Så dumt.
-Jeg dreper henne! -Slutt!
-Mamma, slutt. Pappa! -Ikke våg deg.
Ikke rør meg. Jeg ga henne liv, jeg tar det!
-Sett deg ned. -Hvorfor det?
-Slipp meg. -Det går bra. Ro deg ned.
Det går bra.
Muharrem.
Mellomnavnet mitt er Muharrem.
Drit og dra, din kødd!
Jeg sverger…
-Det går bra. -Jeg dreper henne!
-Slipp meg! -Hei, folkens.
Ingen klemmer? Jeg er ute av fengsel.
Slapp av. De tar meg ikke tilbake. Jeg ble frikjent.
-Vent litt. -Jeg dreper henne! Slipp meg!
-Sett deg. -Slipp meg!
-Pust. -Hva skjedde?
Ikke tenk på det.
Moren din og jeg har bestemt oss.
Du skal enten studere eller gifte deg.
Kan jeg ikke gjøre begge deler?
Hvordan skal du dra på forelesning med barn?
Så jeg kan ikke gjøre begge deler.
Er det å være kvinne en straff, pappa?
Å, vennen min.
Å, pappa.
Du kunne blitt hva som helst om du ikke var så rebelsk.
Men ingen ler, pappa.
Jeg spøker.
Barna ler, men ikke lærerne.
Du går på skolen for å lære, ikke for å få folk til å le.
Kan ikke jeg både ha det gøy og studere, pappa?
Jenta mi. Jeg aner ikke.
De intelligente blir alltid straffet i dette landet.
Vi tilber alvor.
Vi dreper moro og glede når vi møter på det.
Jeg er glad i deg, pappa.
-Å, pappa. -Å, Gülseren.
Pappa, ser du dem?
Hva da?
Ildfluene.
Selvfølgelig gjør jeg det.
Flink pappa.
Det er så mange!
Ser du? Se på dem!
-Glad i deg, pappa. -Glad i deg, vennen.
Min stakkars mor var sengeliggende i en uke.
Hun pratet ikke med oss en stund.
Alle hjemme trodde jeg var gal.
Onkel Kürşat visste nøyaktig hvem som kunne helbrede meg.
Se der.
Ro dere ned. Sett dere.
Gud hjelpe oss.
Dette er bare tull. Hun er ikke gal.
Du gjør henne gal om du fortsetter.
İzzet, for Guds skyld, hold deg unna.
Vi er klare. Kom her.
-Spytt, kjære. -Hva?
Spytt oppi bollen, kjære.
-Jeg nekter, mamma. -Gülseren!
-Seriøst. -Ikke gjør Hodja sint.
-Bare spytt. -Alle stirrer på meg.
Hodja sa du må.
-For Guds skyld. -Hør her.
Kroppsvæsken fra munnen din vil blandes med vannet.
Så kan vi finne ut
hvor djinnene skjuler seg i kroppen din.
Det fins ikke slik praksis i Islam.
Ti stille, İzzet.
Jeg kan Koranen utenat. Det fins ikke.
-Han snakker bare tull. -Spytt, kjære.
-Spytt, Gülseren. -Jeg gjør det.
Jeg gjør det.
-Kom igjen. -En munnfull, kjære.
Jag dem ut.
Hva er det?
-Jeg orker ikke mer. -Bare gå.
Se på det. Bare se.
Jeg blir kvalm.
Se på de mørke hjørnene.
Din forstand har blitt alvorlig pervertert.
Hva om de ildfluene er djinnenes synlige form?
Selvsagt er de det.
De er lagd av ild.
-Stakkars jente. -Gud forby.
Gud!
-Jeg kjenner noe. -Gülseren?
-Gülseren. -Hodjaen har rett.
De hvisker ting til meg.
-Hva sier de? -De kaller på meg.
Jeg kommer!
Hodjaen? Ja, han er her.
Bollen?
De vil ha bollen.
Vær så god.
Ja?
Jeg kan ikke. Hvordan?
De vil at jeg skal…
Forbannet! Hva slags menneske er du?
Gülseren!
Ta henne. Jeg skal…
Du insisterer på å være gal.
Ingen vil gifte seg med deg.
Jeg fant den beste hodjaen. Hva mer kan jeg gjøre?
Jeg har tatt deg hundre steder. Jeg gjorde det jeg kunne.
-For Guds skyld. -Hva? Du liker ingenting.
Pappa, hvordan har du det?
-Dritt. -Hvorfor det? Hva skjedde?
-Saltforretningen er ferdig. -Salt? Hvilket salt?
Du var så imot sølvbærene. Jeg investerte alt vi hadde i salt.
Og så?
Så lastebilen vår landet i havet i İzmit.
Havet?
Hvordan kan man være så uheldig?
Og så?
Du tar livet av meg om du sier "og så" så mye.
Vi har ingenting igjen.
-Og så? -Slutt, for Guds skyld.
Det er over. Vi er blakke.
Takket være deg, herr Nazif. Bra.
Den falt i havet. Hva kunne jeg gjort?
Herr Nazif, fra nå av,
om du nevner sølvbær, salt eller sukker igjen,
så skiller jeg meg.
Gi meg dem. Nok er nok.
For Guds skyld.
Du kan bare si "mel" fra nå av.
Det var da pappa knakk sammen. Han hadde alltid håp frem til da.
Han hadde blitt en god handelsmann og fått oss på rett kjøl igjen.
Det funket ikke.
Drømmene til min far smeltet bort i det salte havet den dagen.
Jeg har lagd et ostesmørbrød til deg.
Glad i deg, pappa.
Skulle ønske jeg var mitt gamle jeg.
Mitt gamle jeg ville aldri latt henne gjøre det mot deg.
Du er den samme, pappa. Ikke gruble så mye over det.
Nei, skatt.
Jeg er en skygge av den jeg pleide å være.
-Drakk du rakija? -Ti stille med deg.
-Hysj. Jeg prøver å fortelle deg noe. -Greit.
Hør her, vennen.
En mann må oppfylle drømmene sine.
Ellers er han bare en halv mann.
Jeg er ikke flink til å drive forretninger.
Siviltjeneste er alt jeg kan.
Den jævelen Şahin lurte meg med de sølvbærene.
Jeg vil bare selge villaen, sånn at vi kan få oss en leilighet.
Jeg klarer ikke å overtale din mor.
Hun sier at hun vil dø her.
Etterkommerne fra den store sultanens tannpirkermann
kan visst ikke bo i en leilighet.
Pappa, hør på meg.
Du er min eneste far.
Du er helten min.
Å, vennen min.
Det jeg sier er…
Tilgi meg, vennen.
Min far ga meg et godt liv.
Men jeg kunne ikke gjøre det bedre for deg.
Ikke drikk rakija.
Det gjør deg grublete.
Han trakk seg tilbake først. Så kom han ikke ut av rommet.
Og så, etter mange lange og grublete kvelder med drikking…
Det var onsdag da jeg møtte ensomheten for første gang.
Har du sett den på nært hold?
Hva mener du?
Jeg har det.
Det er ikke som de beskrev. Jeg forventet noe med mer kjøtt på beina.
Kjøtt på beina? Hva mener du?
Jeg bare visste det.
Jeg vet ikke hvordan, men jeg visste det.
Det var ingen overraskelse at det skjedde på en onsdag.
For jeg føler meg alltid mer ensom på onsdagsmorgener.
Midt i en uke som ikke er på vei noe sted.
Helt alene.
Bismillah.
Gud, gi ham helse.
Gud, vær så snill og redd ham.
Nazif?
Hazım, han puster ikke.
-Hent legen. -Ok.
Nazif?
-Nazif! -Nazif?
-Nazif.
Nazif?
Det er ingen ildfluer i kveld.
De liker ikke lysene.
De sa det er for lyst.
"Ingen ser oss", sa de.
De har rett.
Vennen…
Jeg drar nå.
Du drar på grunn av meg, sant?
Fordi jeg er gal.
Men jeg skal jobbe med saken. Jeg blir bedre.
Jeg skal kutte båndet med ildfluene også.
Du er ikke gal.
Å være smart kan være en tyngre byrde.
Pappa, du er min eneste venn.
Kan ikke du bli?
Kan ikke du bli en stund? Vi kan dra sammen senere.
Jeg må dra, Gülseren.
Men du vet jeg alltid er ved din side.
Jeg sier det ikke bare. Jeg mener det.
Jeg vil alltid være i ditt hjerte og sinn.
Om jeg er i ditt sinn, så er jeg ved din side, sant?
Hør her.
Tenk på det sånn.
Hva om jeg var ved din side,
men ikke i hjertet ditt?
Pappa.
Vel…
Jeg drar nå.
Jeg er så glad i deg.
Pappa…
Kjære Gud…
Jeg vil ha et ord med deg.
Men kan vi gjøre det på tyrkisk? Jeg kan ikke arabisk.
Men du er vår gud, og jeg tror du snakker alle språk.
Jeg vil snakke om hvordan du tok min far.
Jeg håper ikke du blir sint.
For jeg hører at du ikke liker å snakke om slike temaer.
Men…
Men tror ikke du at du forhastet deg litt?
Jeg tror han kunne vært hos oss litt lenger.
Men du må ha dine grunner.
Vi kan ikke fatte Guds begrunnelser, sies det.
Forstår du hvor mange som snakker på dine vegne?
Jeg tror du vet det, men…
Ta godt vare på ham, er du grei.
Han er dårlig på forretninger.
Han vil kanskje motsi det, men…
Ikke gjør ham til forretningsmann.
Han er flink i offentlige tjenester. Bare gi ham en kontorjobb.
Beklager. Nå blander jeg meg inn igjen.
Gud, han er et godt menneske.
Du sender ham nok til himmelen,
og det betyr at jeg aldri ser ham igjen.
Siden jeg er gal.
Så jeg kommer nok ikke til himmelen.
Greit. Jeg beklager. Jeg kommer til poenget.
Men jeg må be deg noe om meg for en siste gang.
Jeg vet du blir sint…
…men jeg må spørre.
Gud, hva skal jeg gjøre nå?
Nazif!
Måtte han hvile i fred.
Etter min fars død så gikk ting ad undas.
Så kom den 12. mars.
70-tallet, konfliktene.
Naturligvis kom onkel Hazım i fengsel i gjen.
NY 9-TRINNSPLAN FOR PRIVATE SKOLER
REGJERINGEN LOVET GENERALENE AT DE SKAL GÅ AV
Og huset vårt, som før ble kalt "en villa",
var nå kjent som "det gamle trehuset".
DEMOKRATISKE UNIVERSITET UAVHENGIGHET OG DEMOKRATI
Stå sammen mot fascismen!
Stå sammen…
Brødre sloss med hverandre over hele landet.
Er det mer overraskende at noen dreper sine søsken
enn at de dreper noen de aldri har møtt før?
STUDENTER SLÅSS POLITI ARRESTERT
-Hvem er dette? -Veli.
Ingenting er som troen på noe.
Men det er alltid bedre å tro på noe lukrativt.
Men det var ikke det Veli gjorde. For en god mann.
Om du ikke kan noe om forretninger, hvorfor begynne med politikk?
Hva gjør du her igjen? Er du ikke lei av av å ødelegge veggen vår?
-Dra. Stikk. -Greit. Alt i orden.
Det er ikke i orden! Du ødela den. Gå.
-Greit. -Ta med dritten din.
Som om du skal redde landet. Ikke si noe tilbake til meg!
Du gjør meg gal.
Det sovjeterne gjorde i Afghanistan er okkupasjon.
Rett og slett.
De skapte et behov, og sovjeterne møtte det behovet.
Hva snakker du om?
Sa afghanerne: "Ta med tanks og bomber overalt?"
De krevde sosialisme.
Om de krevde kapitalisme, hadde USA sendt tanks?
-Du vrir på det. -Du er sekterisk.
Din tilnærming er ikke vitenskapelig.
Dere.
Hallo. Sølvbær?
Hva nå?
-Vil dere ha sølvbær? -Nei takk, Gülseren.
Blir du sinna
om jeg sier at Afghanistan ikke har noe med dere å gjøre?
-Hva snakker du om? -Nettopp dette.
-Vi har annet å gjøre. -Slutt å plage meg, Nuran.
-Hei, Gülseren. -Hva skjer, Veli?
-Sølvbær, Nuran? -Nei, takk.
-Hva er det nå, da? -"Ned med…"
-Hvordan hjelper det å male veggen vår? -Vet ikke. Men ingenting skjer ellers.
Jeg skal ta betalt for dette.
Du er imot reklame, men det er alt du gjør.
"Redning" koster 50 lire. "Folks redning" koster 100.
Jeg blir rik om ti andre som deg bruker veggen.
Du får ingenting. Veggen er offentlig.
Å ja? Jeg er offentligheten, men ingen sa det til meg.
Jeg bor i Camus' Den fremmede, takket være deg.
Om du skjønner.
Når er du ferdig? Du lovte at vi skulle på kino.
Jeg er opptatt.
Hvilken film?
Ayhan Işıks.
Yılmaz Güneys.
-Ingen film med begge to? -Güney kjemper for saken.
-Han andre er bare skuespiller. -Vi så den sist uke.
Du skjønte den ikke.
Hvordan skulle jeg det? Du lot meg ikke se på.
Slutt, Nuran. Har du lest boka jeg ga deg?
Gülseren, kom deg inn. Hvorfor prater du med anarkister?
-Anarkister? Det er Veli og Nuran. -Å, Veli?
Fru İclal.
Hvorfor ødelegger du veggen vår? Jeg sier det til moren din.
Og jeg sier det til Hazım.
Du er svigerinnen til en høyt aktet revolusjonær.
-Dette ligner ikke det. -Hold munn.
Du løp rundt i kortbukser for noen få år siden.
Når ble du så voksen at du prater tilbake til meg?
-Frue… -Kom, Veli!
Jeg snakker med henne!
Hør her. Dette vil bare skade deg. Du er fortsatt ung.
Ikke gjør det mot deg selv. Tenk på foreldrene dine.
Veggen er forkludret, for Guds skyld!
Vi ser nye tullete ord hver dag.
Her om dagen skrev de: "Magikeren skal betale."
Latterlig.
Vi skrev "torturist"! En fascist endret det.
-Gülseren… -Jeg bare hostet.
-Jeg gjorde det! -Det var deg!
-Ikke rart de kaller deg "gærning". -Veli!
Veli, ta denne. Gi meg to brød.
-Ta det. Kom igjen. -Jeg er opptatt, fru İclal.
Greit det, Veli. Og de sier de støtter "folket"!
Som en av de folka, ba jeg om litt brød.
Hva skjedde med å støtte oss i vår kamp om vårt eget levebrød?
-Greit, frue. Hvor mange brød? -To, godt stekt.
Hent dem fra butikken Başak.
-Nei! Han er fascist. -Men han har godt brød.
Er han fascist? Han stammer bare litt. Du er gæren.
Stamming gjør deg ikke til fascist.
Han er fascist. Vi vet det. Han har blitt advart.
Han stammet ikke før vi advarte ham. Han var vel redd.
For en holdning. Din rakker.
Hent brødet mitt!
-Fort deg. -Hold denne. Straks tilbake.
-Så, fru İclal… -Ja?
-Kan jeg få en pakke røyk? -Hva? Vi røyker ikke.
Sier du det? Da røyker vi dem, da.
Din rakker. Greit.
-Men bare de billige. -Jeg kjøper Birinci.
For Guds skyld! Jeg sa billig, og han snakker om Birinci.
For et merkelig land. Selv de billige har fine navn.
Du vet alt, du. For Guds skyld.
Jeg får det overstått. Ellers rekker vi det aldri.
"Ned…"
"Ned med…"
-Hva skulle det stå? -Vet ikke.
Fascisme eller imperialisme. Bare la det stå tomt. Veli kan gjøre det ferdig.
"Ned med …isme."
Genialt.
-Sølvbær? -Nei, takk.
Veli?
Veli!
Tante İzzet giftet seg noen få år senere.
Arrangert ekteskap gikk ikke for meg, men det gikk for henne.
Ikke vær trist.
Antep er ikke så langt unna. Jeg kommer på besøk.
Alle drar.
Alle jeg er glad i, forlater meg.
Gülseren, ta vare på deg selv.
Kom her.
-Jeg ser du endelig giftet deg. -Ja.
Det var 1980. Alt vi hadde igjen, var en mager pensjon og noen sekker med sølvbær.
Det gikk moren min på nervene.
Jeg måtte gifte meg, og sekkene måtte bort.
Ekteskapet varte i åtte og en halv måned.
Du skulle sett ansiktet til mor da jeg kom tilbake.
Jeg så det, og det var utrolig morsomt.
Gülseren?
Hva er det?
Skal du ikke ønske meg velkommen?
Svar meg.
En koffert.
-Og mannen din? -Han fikk ikke plass i den.
Det var ildfluene, ikke sant?
Nei, mamma.
Han må ha skjønt at du var gal og kastet deg ut, sant?
-Feil. -Hva er det da?
Han slo meg.
Og så?
-Hva mener du? -Er det så farlig?
Det er ingen grunn til å dra.
Han må han skjønt at du er gal og gitt deg bank.
Nei, mamma. Nei.
Sadri ble sint fordi jeg visste ting.
Jeg oppsummerer ekteskapet i én setning:
"Du tror du vet alt, Gülseren!"
Han satt med budsjettet vårt i går
og kunne ikke gange 25 med 56 i seks timer!
Han svettet og holdt på å ta livet sitt. Jeg holdt ham og sa: "Det er 1 400."
-Og så? -Det var min feil.
Han takket meg først.
Jeg sa han ikke trengte det, og at dette var enkelt for meg.
-Så begynte vi å krangle. -Og så?
Han sa: "Du tar meg for en tosk. Du tror du vet alt?
-Du hadde sultet uten meg." -Og så?
Så sa han: "Til helvete med",
men jeg hørte ikke resten, siden han slo meg samtidig.
Men jeg tror det hadde noe med deg å gjøre.
Og så?
Hva mener du med "og så"?
Du sier det stadig. Hva mer trenger du å høre?
-Er det derfor du dro? -Mamma, jeg sverger…
Du vil besøke graven min og si:
"Og så? Hva er greia, Gülseren?
Er det derfor du slår opp? Er det derfor du forlot ham?
Hva er greia? Hva er vel litt drap mellom mann og kone?"
Ikke vær latterlig. Som om du hadde dødd. Hvordan endte det?
Husker du det pappa sa til deg?
-Hva? -At dine "og så" ville drepe ham en dag.
Og så døde han, vet du. Men vær så snill, spar meg.
For Guds skyld, se. Slutt å gå rundt grøten.
Bare svar meg. Svar meg!
-Hva? -Hvordan endte det?
Det endte med at jeg forlot Sadri, for jeg orket ikke lukten av kjøtt mer.
Lukten av hva?
Mamma, han stinket rått kjøtt.
Gülseren, er du gal?
Mannen er slakter! Så klart han stinker kjøtt.
For Guds skyld.
-Han var så sjarmerende… -Mamma!
Ikke kall ham sjarmerende.
Kall ham hva du vil. Entrecôte, saueballer, hva som helst.
-Men ikke kall ham sjarmerende. -Gülseren…
Nei, mamma.
Kjære Gud…
Gud hjelpe meg. Det er som å prate på et annet språk.
Gud… Hjelp meg å bevare forstanden.
Jasså, er det slakterkona.
Ekskona.
-Hva? Seriøst? -Ja.
Te?
Ja takk. Hva skjedde?
Onkel…
Jeg forklarte det for mamma. Jeg vil ikke gjøre det igjen.
Mamma vil snakke om det i hundre år, så du finner det nok ut.
Ja.
Blir du ikke arrestert nå til dags?
De har ikke fått snusen i det ennå. Jeg bruker et alias i artiklene.
Men vi er så nær, Gülseren. Revolusjonen kommer. Med Guds vilje vil vi seire.
"Med Guds vilje"?
-"Forhåpentligvis", mente jeg. -Og Gud er den som gir deg håp?
-Du… -Ja?
Jeg trodde dere brant bøkene mine da jeg ble arrestert.
-Men så fant jeg… -De er trygge.
-Men İclal la dem i en sekk og… -Ga den til meg.
Så tok jeg av omslagene og la dem i omslagene til onkel Kürşat.
Jeg er så glad du gjorde det.
-Jeg har et spørsmål, Gülseren. -Ja?
Hva gjorde du med sidene i bøkene mine?
La du dem i bøkene til en annen kommunist?
Fint å se deg også, onkel.
Om jeg ikke hadde lest bøkene og funnet ut at innholdet var litt rart…
Jøss, da.
…så kunne jeg blitt forgiftet av ugudeligheten kalt kommunisme.
Mens jeg leste Sayyid Qutbs arbeid,
ble jeg avbrutt av konstante kommentarer om "Kral Marx",
så jeg skjønte at noe var galt.
Slutt å le.
-Fru Gülseren. -Ja?
Kanskje Sayyid bin Zerdichs arbeid
også lider mellom permene til en forbannet utgave av Das Kapitol.
Sayyid bin Zerdich?
Hva er problemet, Kürşat? Du leste noen skikkelige bøker ved et uhell.
Så, arbeidet til Sayyid Qutb er ikke skikkelig,
men Kral Marx's Das Kapitol er skikkelig?
Karl, ikke "Kral". Kapital, ikke "Kapitol".
-Uvitende! -Hold munn.
Jeg tror onkel Kürşat allerede har gjort seg opp en mening,
så han leser bøker som passer ham.
Han leser ikke for å lære nye ting, men for å bekrefte det han allerede vet.
Ser du, Kürşat? Veldig godt sagt.
Men onkel Hazım, du er mer eller mindre lik.
Ser du, Hazım? Veldig godt sagt.
Så du sier at denne fanatikeren og jeg er like?
Hun mener denne hedningen og jeg er like!
Kom deg ut!
Jeg går med Guds vilje.
Så trangsynt.
Skam deg.
Jeg sier bare at ting skjer i en rekkefølge.
Du skal lære og så forstå…
Jeg synker ikke så lavt
at jeg hører på hva ekskona til en slakter har å si.
Jeg begynte å skrive i 1938.
Noveller om…
Gülseren.
Gjorde det vondt?
Hva?
Når han slo deg. Det går bra med deg?
Ja da, mamma.
Ikke tenk på det.
Jeg er bare nysgjerrig, men du må si sannheten.
Det er på grunn av ildfluene, sant?
Gud… Mamma, vær så snill.
Den samme natten,
den merkelige natten i september, fikk jeg ikke sove.
Det var som om natten gled inni meg som en slange.
Det var ikke et godt tegn.
-Onkel Hazım? Hva… -Hysj. Hjelp meg.
Hva skjer?
Juntaen er her.
-Hva skal du gjøre? -Vet ikke.
Jeg må vel bare flykte.
Kom igjen.
Ikke vær redd.
Oppstyret varer ikke lenge. Jeg kommer tilbake om noen dager.
Hazım? Gülseren? Hva skjer?
Hva tror du?
Det skjedde et kupp, takket være svogeren din.
-Hva? -Juntaen er her.
-Hvem er det? Hvorfor kommer han så sent? -Jeg har ikke tid.
Jeg drar. Ha det.
-Hvor skal du? -Jeg kan ikke si det, İclal.
For guds skyld.
Ta vare på moren din.
Du vet jeg er glad i deg.
Du er god.
Hvor skal du? Jeg trodde revolusjonen var på vei!
Skal du bare flykte når du får øye på våre modige soldater?
Vi ser om du kan gjemme deg.
-Stikk til Moskva. -Dra til helvete!
Du har forgiftet jorden.
Vår hellige nasjon Tyrkia, det tyrkiske militæret har bestemt
å gjennomføre sin plikt
om å beskytte republikken Tyrkia på vegne av nasjonen,
og dermed overtatt makten.
Mamma?
For en praktfull stemme.
Separatistlobbyer…
Det er lyden av fred.
Med Guds vilje kan vi endelig sove fredelig i natt.
Hvem er det? Håper ikke det er noe ille.
-Hva er dette? -Takk Gud for at du er her.
-Kürşat Tümer. -Trenger du meg som vitne?
Er du Kürşat Tümer?
-Ja, men… -Ta ham.
Dette er en feil.
-Fort. Ikke gjør motstand. -Hva gjør du?
İclal! Stopp. İclal!
-Kürşat! -Jeg er muslim! Lojal mot staten!
Kürşat!
-İclal! -Kürşat!
-Nei, for Guds skyld! -Hva gjorde han? Hvorfor tar dere ham?
Dette er en feiltagelse.
Kongressmenn og senatorer som skal handle på vegne av folket
har fulgt med på disse hendelsene
uten å føle noe ansvar,
og har kun et ønske om å beskytte egne interesser.
INNVANDRERE FÅR SIN DEL AV NØDPLANEN
VENSTRERADIKALE BLIR FORTSATT GRANSKET
Dette er postkortet onkelen min sendte to år senere, fra Stockholm.
Det snørike nord.
En tragisk historie om flukten hans.
Når man er i eksil…
…savner man selv fengslene i sitt eget land.
Onkel Kürşat var en ny mann da han kom ut.
Han ble stillferdig.
Han ble på rommet i månedsvis og leste og ba.
Hvor skal du dra, Kürşat?
For å finne Gud.
Alene, uten å spørre noen.
Hvordan skal du gjøre det?
Gülseren.
Måtte Gud beskytte deg.
Du vil finne Gud.
Det er vakkert bare å lete etter Ham.
Innen 80-tallet var mor og jeg alene i villaen som vi arvet.
Det er meg på jobb med kollegaer.
Så du fikk deg endelig jobb.
Jeg ville tjene penger og slippe masinga til mor.
Jeg kan også ha blitt lurt av "bli rik raskt"-opplegg på 80-tallet.
Jeg ville bare få kontakt med livet som skjedde rundt meg.
Jeg sminket meg til og med den dagen.
Hvem er det?
Jeg kan si det om du vil, men du vil ikke kjenne meg igjen.
Du kan bare si: "Kom inn."
Kom inn.
Hallo.
-Gülseren Biröz. -Somer Yoğurtçuoğlu.
Hyggelig å treffe deg.
Det er "Somer", ikke "Soner".
Du gjør meg allerede nervøs.
For alle vil på et tidspunkt kalle deg "Soner".
-Har du lyst til å sette deg? -Ja.
Jeg liker å sette meg like mye som alle andre.
Jeg legger meg til og med ned av og til.
-Du har ikke satt deg, da. -Nettopp.
Jeg skal bare…
Jeg tviler på at det er andre nasjoner som liker å sette seg så mye som oss. Sant?
Vi setter oss. Vi besøker hverandre for å sette oss.
Utlendinger spør hverandre hvor de "bor".
Vi spør hverandre hvor vi "sitter".
Vi elsker å sitte. Lurer på hvorfor.
Det er derfor våre rumpeballer er våre mest utviklede organer.
Jeg tror det.
Men hva om vi bare reiste oss og…
Rumpeballer?
Ja.
Ikke mine personlig. Beklager. Jeg snakker om rumpeballer generelt.
Siden vi sitter konstant, så blir rumpeballene veldig…
Frøken, jeg ba deg bare om å sette deg,
ikke for å prate om rumpeballene dine.
Jeg prater for mye på grunn av nervene.
Jeg kom på grunn av annonsen i avisen. Du trenger en sekretær.
Om du ikke har ansatt noen, vil jeg søke.
-Kan du noe om skrivemaskiner? -Ja, man bruker dem til å skrive.
Kan du faktisk bruke en?
Jeg skjønner. Nei.
Men om du gir meg en sjanse, vil jeg skrive med tærne til slutt.
Jeg tuller. Jeg vil ikke kunne det.
Hør her, frøken. Jeg liker ikke vitser.
Jeg kan ikke huske å ha kommet med en eneste vits siden ungdomsskolen.
Jeg sier ikke vitser. Liker ikke vitser. Ler ikke av andres vitser.
Jeg bryr meg ikke om hvordan Nasreddin Hodja helte yoghurt i innsjøen.
Jeg prøvde ikke å være morsom. Jeg bare fleipet litt.
Det er mitt første intervju. Jeg er bare nervøs.
Hva driver du med?
-Jeg er husmor. -Hvilket hus var du ansatt sist?
-Unnskyld? -Ser du, det var en vits.
En vits.
Det er ikke at jeg ikke kan spøke. Jeg liker det bare ikke.
Du sa du var husmor, og jeg dro en vits.
"Hvilket hus var du ansatt sist." Det er en vits.
Jeg kan fortelle vitser. Jeg vil bare ikke.
Jeg forstår.
Måtte anstrenge meg litt, men jeg forstår.
Ikke alle må like vitser.
Vi ble fortalt vitser i årevis. Temel, Fadime…
Nok. Det er ikke morsomt.
Ingen ler. Fadime er ikke morsom.
Hvem er de?
Fadime, sir.
Hun er kona til Temel.
Morsomme ting skjer med dem. Det kalles "vitser".
Vi ser faktisk etter en sekretær med erfaring.
Ja. Det sto "erfaren" med store bokstaver i annonsen.
Det var så stort at det så ut som
dere ville ha noen med hvilken som helst erfaring, bare de også er sekretær.
Det ser ut som du fortsetter å fortelle vitser.
-Nei da. -Ikke gjør det.
Jeg gjør ikke det. Beklager om det virket sånn.
Jeg tenker på mine døde slektninger, så jeg kan være mer alvorlig.
Død? Hvem er død?
Død, livløs.
Du vet, død.
Frøken, er du gal?
Jeg har erfaring med psykologisk behandling. Jeg anbefaler det.
Jeg har kurert fire psykiatere.
Så du forventer at jeg ansetter
en som snakker om å forbedre rumpeballene sine ved å sette seg,
som får psykologisk behandling,
som ikke har erfaring eller kan bruke skrivemaskin?
Ja.
Du kan begynne i morgen.
Tusen takk.
Utrolig.
Noen fikk meg til å le for første gang på 15 år.
Det var latter, det der.
-Var det? -Ja.
Se, der lo jeg igjen.
Ansiktsmusklene mine funker ikke, siden jeg ikke har ledd på mange år.
Derfor…
Du har rett. Kinnene dine rører ikke på seg.
Bare senk kjeven din.
Nettopp. Bare litt til siden.
-Litt til. -Hvilken side?
Begge deler. Eller sånn…
Kanskje du kan legge til lyd senere. Det kommer seg. Bare…
Bare litt til siden.
Jeg klarer det ikke.
Jeg liker ikke ting jeg ikke klarer.
Jeg begynte å jobbe. Jeg var travel. Jeg kom overens med alle.
Men takket være min grufulle skjebne gikk alt nedom og hjem igjen.
-Hva skjedde? -Firmaet forfalsket eksportrapportene.
Politiet raidet kontoret.
Den ekte eieren stakk av.
Ingenting funket for meg.
-Får jeg spørre deg noe personlig? -Ja da.
Ble du noen gang forelsket?
Det er ikke din sak, men jeg skal svare.
Jeg møtte ham akkurat da jeg begynte å miste håpet.
Frøken. Frøken?
-Ja? -Du mistet en appelsin.
Takk. Jeg tar den.
Vær så god.
Med hull i posen og tyngdekraften…
Ja, det må være derfor.
Den var ment til deg. Behold den.
-Takk. -Bare hyggelig.
Får jeg hjelpe deg med posene?
Min mor hadde elsket det om jeg sa: "Nei, takk."
-Men? -Jeg har vondt i armene.
Jeg vil gjerne bli reddet.
-Der, ja. -Er det for tungt?
Ikke i det hele tatt. La oss holde dem trygge denne gangen.
Jeg har for vane å gjette hva folk heter når jeg møter dem.
Jeg er dårlig på det.
For eksempel ser du ut som en Tuna eller en İlhan for meg.
Jeg heter Dündar.
-Hyggelig. Jeg heter Tijen. -I like måte, Tijen.
Tulla. Jeg heter Gülseren.
Jeg ligner ikke på en Tijen. Ser jeg sånn ut? Aldeles ikke.
-Forsiktig. -Det går bra.
Jeg tar det.
Beklager om det så tilsiktet ut.
-Det er vel ikke for tungt? -Aldeles ikke. Helt fint.
-Hva er 28 ganger 41? -1 148.
Hvordan vet jeg om det stemmer?
-Ta ut penn og papir og regn det ut. -Akkurat.
For en tullete appelsin, hva?
Den fant et hull i posen, falt ut og fant herr Dündar.
Men dessverre, under den beste delen av samtalen,
-har vi kommet til mitt nabolag. -Er dette grensa?
Kanskje her, men ikke et skritt lenger.
-Et lite skritt? -Her.
-Greit. -Ok, nå holder det.
Går vi lenger, havner vi i avisen.
"Gülseren ble sett med en kjekk herremann!"
Var det rart å kalle deg kjekk foran deg?
Jeg er ikke så pen.
Eller, det er noe tiltrekkende ved meg.
Er det? Jeg vet ikke.
Det er det.
Jeg hater å måtte tåle ugjengjeldt kjærlighet.
Det var for tidlig, var det ikke?
Tror du på kjærlighet ved første blikk?
Ja.
Gjør du?
-Så posene… -Ja, posene.
-Jeg glemte dem. -Ja.
-Og jeg tar… -Forsiktig. Det er hull i den.
Den kan falle ut igjen.
Der, ja. Greit. Den er min.
Behold den, sir.
-Skal jeg kalle deg "sir"? -Nei.
Behold den, da.
Det skal jeg.
Ikke kryss grensa.
-Ok. Det er her jeg stopper. -Greit.
-Hva er 95 ganger 42, da? -3 990.
Ok…
-85 ganger 68? -5 780.
Et sekund.
Jeg tok deg denne gangen. Se.
Du gjorde ikke det.
Du roter til sammenleggingen. Du må ha to i mente.
Ting jeg gjør i hodet kan du ikke gjøre med penn og papir.
Jeg gir opp.
Beklager, men hva skal jeg gjøre?
Jeg har aldri møtt en dame med overlegen intelligens.
Ubrukelig intelligens. Jeg er en levende gangetabell.
Ikke bare har du møtt en kvinne med overlegen intelligens,
du holder henne i hånda også.
Det er jeg klar over.
Har du noensinne sett ildfluer?
Selvfølgelig.
Det var ganske mange i hagen der vi bodde før.
Om det du sier er sant,
var det ikke appelsinen som førte oss sammen, men selveste Gud.
Vi fanget dem i krukker av og til.
Jeg skulle ønske du ikke gjorde det.
Jeg tror vi er forelsket, sant?
Om det å tenke på deg hele tiden er kjærlighet…
Ikke spør.
-Jeg er opptatt med å tenke på deg. -Gi deg!
Jeg trodde du var gal eller noe.
Ja, vi er forelsket.
Bare tre uker før du må i militæret.
Ja.
Hvor lenge er det?
Atten måneder.
Altså…
Om jeg tenker på deg ti ganger om dagen, så blir det 5 400 på 540 dager.
Det er mye.
Det er det.
Gjør du det med vilje? Du kunne blitt ferdig tidligere.
Jeg vet ikke. Jeg studerte.
Er det ikke perfekt at ingenting i våre liv…
…er perfekt?
Jeg håper ingen kysser hånda di.
Sånn, mener jeg.
I like måte.
Sånn, mener jeg.
Skal vi spise?
Greit. Jeg gir slipp, da.
-Ok. -La oss spise.
Hva er 73 ganger 64?
4 672.
Det er mange ildfluer i kveld.
Vi kan kalle dem for "stjernefluer".
Nettopp.
Det er litt fuktig. Ikke bli forkjølet.
Jeg klarer meg.
Nei, kom nærmere.
Hvordan kan jeg komme nærmere?
Som… under armen min. Du blir ikke kald om du legger hodet her.
Men om jeg gjør som du sier…
Hva er problemet?
Da ligger jeg i armene dine.
-I armene mine. -Ja.
Det er rampete.
"Å ligge i noens armer."
"Å bli tatt i å ligge i armene til noen."
Greit.
Ikke ligg i armene mine, men…
Ja?
Legg hodet ditt på brystet mitt.
"Å legge hodet ditt på brystet til noen." Det høres fint ut.
Det får holde.
Mamma hadde drept meg om hun så oss, men…
-Kom igjen, da. -Ok.
-Sånn. -Sånn?
-Ja. -Ok. Og om jeg sitter sånn…
Og så legger jeg armen min her, sånn at vi klemmer.
La oss gi signalet.
Leppene dine er så varme.
-Hva? -Ingenting.
Hva skjedde så?
Han døde etter hans femte brev.
-Han ble drept i en skuddutveksling. -Å.
Ikke vær overrasket.
Folk jeg elsker dør tidlig. Det er tradisjon.
Dündar…
Han var en kort, men vakker historie.
Det var som å finne en sang som du liker på radioen,
men når du skrur opp lyden, så slutter den.
Det var akkurat sånn.
Eller kanskje det skapte en enkel, halvskrevet historie…
…som varer i en livstid.
Denne siden i albumet er dedikert til familiens TV-apparathistorie.
Dette var vår første TV.
Det var vår første farge-TV.
Dette var den siste farge-TV-en.
Gülseren!
-Flytt deg! Jeg ser ingenting! -Ikke!
For Guds skyld!
Slutt!
-Mamma, slutt å slå meg. -Flytt deg!
-Flytt deg. -Støvsugeren funker ikke.
For Guds skyld.
-Den gjør ikke det. -Gülseren, det passer dårlig.
Flytt deg!
Plukk den opp, mamma.
For Guds skyld.
-Støvsuget du her? -Ja.
Fem, fire, tre, to, en!
GODT NYTT ÅR 2000
Velkommen til det sirkuset som er Tyrkia på 2000-tallet.
ET ANNENKLASSES HOTELL
Da 2000-tallet kom,
ble Tannpirkermann-villaen leid ut, rom etter rom.
Det var Gærne Gülserens vertshus.
GÜLSEREN VERTSHUS
Hallo, Televole!
De er ikke her.
Det er sol, regn og overskyet samtidig.
Tegn på dommedag.
La oss slå ut håret.
Intervjuet er for alvorlig.
Flytt deg, Gülseren. Vi prøver å se på.
Og dere, flotte folk,
som stirrer inn i boksen som forhekset,
som fyller tomrommet i hodet med dette skrapet.
Hallo!
Jeg vil ønske våre seere velkommen,
og vi begynner med min mor,
med min dypeste kjærlighet.
Vi står her foran dere igjen
med nok en runde med degenerasjon, forkledd som underholdning.
Gud, gi meg tålmodighet.
Kom deg ut! Sønnen min kommer hjem fra Tyskland.
Hold kjeft, for Guds skyld.
Hun har rett. Vi stirrer på den som fjols hver kveld.
Mennesker tiltrekkes av lyset. Sant, mamma?
Noen ganger et insekt, andre ganger, en TV.
Hold kjeft, Gülseren. For Guds skyld. Jeg får hjerteinfarkt, og du får straff.
Pappa og jeg pratet om dette med straff.
Jeg blir allerede straffet, og straffen er deg.
Snakker du ennå?
Du ser på en bablende boks dagen lang.
Du tåler prat. Du vil bare ikke høre på meg.
Hold kjeft, Gülseren. For Guds skyld.
Så, mitt kjære publikum,
jeg skal gjøre som min mor ønsker og være det gode barnet jeg er
og få en slutt på det verste bråket.
God natt.
-Hva faen? -Hva gjør du, Gülseren?
Du blir kjipere for hver dag som går.
Gülseren!
Hvor tar du TV-en hen?
Litt ro og fred blir bra for oss.
Gud hjelpe oss! Gülseren!
-For pokker! -Gi den tilbake!
Hvor tar du den? Stopp henne.
Jeg sverger…
For helvete, Gülseren!
PARKERINGSPLASS
Hva i huleste?
Hvorfor står du foran villaen vår?
Hvem sier den er deres?
-Regjeringen. -Pass dine egne saker.
Hvordan kan jeg det når du okkuperer min eiendom?
-Jeg har kort lunte. -Å ja? Min er enda kortere.
-Kom igjen. Gå. -Ikke rør meg.
-Bare gå! -Nei.
Hva sier du? Dette er en parkeringsplass.
Parkeringsplass? Det er vår villa!
Hun er gal.
Hun har gått fra vettet.
Jeg vil ikke ha dere her.
Vi hadde bare én form for underholdning, og hun kastet den.
Sønnen min kommer hjem fra Tyskland. Gå!
Hold kjeft. Nok nå.
Jeg er glad du er her.
Jeg forklarte situasjonen til din koselige mor.
Sønnen min kommer hjem fra Frühstück.
-Bare gå. -Vi skal det, herr Nevzat.
Hvorfor skal vi gå? Det er vårt hus. Han burde gå!
Bare spill med, mamma.
Herr Nevzat, kan ikke du gå på rommet ditt?
Greit. Jeg skal gå. Men dere må dra.
-Ok, sir. -Kom igjen.
Hva skjedde med klærne dine?
Det går bra. Jeg sloss.
-Du sloss? -Ja.
Ikke si at du har blitt anarkist, som Veli.
Jeg gir ham penger så han kan kjøpe meg brød.
Den rakkeren ga meg verken brød eller vekslepenger.
Tror du han har begynt å røyke?
Hva med Veli? Jeg kranglet med skurkene på parkeringsplassen.
Hvorfor sloss du?
Vi har ikke bil.
De står rett foran huset vårt.
Jeg har tatt alle mine farvel her.
Til tante, onkel, onkel Hazım,
min far…
Byen er overbefolket, mor.
-Og så? -Hei!
-Ikke begynn med dine "og så". -Du…
Gud sendte deg for å straffe meg.
Jeg visste det da du gikk fra den sjarmerende…
Ikke si det, mamma.
Du kan ikke kalle en mann som stinker kjøtt for "sjarmerende".
-Jeg kan det. -Nei!
Jeg kan, og jeg skal!
Han var sjarmerende, sjarmerende, sjarmerende!
Du gjør meg gal.
Jeg? Å nei. Du ble født gal.
-Jeg er ikke gal. -Du er det.
-Nei! -Jo.
Du er fullstendig gal,
-akkurat som han var sjarmerende. -Hysj!
Hvorfor det?
Du har snakket med ildfluer i femti år.
Du har matet dem i femti år!
Hva kaller du det, om ikke galskap?
Du…
Om du var fornuftig, så hadde vi ikke endt opp slik.
Se på oss, Gülseren!
Bare se på oss!
Jeg forstår at du forlot slakteren,
men hvorfor jaget du vekk han ungen fra Beypazarı som…
For Guds skyld, ikke begynn.
-Han var også sjarmerende. -Slutt å si det!
Men han var det! Så sjarmerende.
Det er på grunn av ildfluene.
Til helvete med de ildfluene,
og til helvete med deg!
Er det noen andre i verden som prater med ildfluer?
-Er det? -Det var det!
Tante İzzet så dem.
Dündar også!
Pappa trodde på meg!
Men siden du ble født blind,
kunne du ikke se dem.
Du har brukt et liv på å klage og murre.
Du fengslet oss med din kjærlighetsløshet. Du kysset oss aldri. Elsket oss aldri.
Du sa aldri at du var glad i meg. Ikke én gang.
Du gråt aldri.
Du har ikke tårer, mamma.
Du har ikke hjerte.
Det er derfor du ikke dør.
Alle døde, mamma. Men du er igjen.
Du står og vokter over vår smerte og lidelse.
Jeg er glad i deg, mamma! Kan ikke du bare dø?
Jeg er glad i deg! Bare dø, mamma!
Mamma.
Sover du?
Mamma, sover du?
Får jeg sitte her?
Jeg er glad i deg, mamma. Bare sov.
Den eneste moren i verden som ikke liker kyss.
Det er bare sånn jeg kunne kysse deg. Jeg kysset deg alltid i hemmelighet.
Jeg er glad i deg, mamma.
Bare sov.
Jeg ser til ildfluene og kommer tilbake.
Har du noensinne sett ildfluer?
-Ildfluer? -Ildfluer?
-Har du noensinne sett ildfluer? -Hva?
Velkommen til vår kanal, "Vi er talentet!"
Jeg har utrolige nyheter til dere denne uken.
Fru Gülseren forbløffet oss med å gange firesifrede tall i hodet
uten å bruke noen hjelpemidler.
Vi trodde vi ville bli litt overrasket og gå, men vi ble.
15 936 964.
-4 156 ganger 3 529? -28 655 055.
TAKK FOR AT DU SÅ PÅ! ABONNÉR
Du er berømt nå, fru Gülseren.
Du trender, topp ti.
De kaller deg "Fru Einstein" i kommentarfeltet.
Kanskje vi skal filme en til?
"Gülseren mot Einstein."
Hva skal det bety?
Einstein gjør det.
Å ja.
Dårlig idé.
Alle følger med på deg. De er forbløffet av deg.
Hvem vet, kanskje noen av oss til og med vil klare å forstå deg.
Nei.
Å være forbløffet er alltid lettere enn å forstå.
På tide å ta farvel.
Jeg skal finne meg et fint sted…
…og holde en begravelse for én.
Jeg skal begrave alle jeg elsker.
Bare Gud vet hvordan vi ender opp…
…men begynnelsene tilhører oss.
Lamper bare skinner…
…men ildfluer belyser.
Greit.
Tekst: Ekaterina Pliassova